Справа № 638/13432/25
Провадження № 2/638/304/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року    м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – Шамраєва М.Є.,
за участю секретаря – Кутоманової К.С.,
представника позивача – Вальчука В.А. (в режимі відеоконференції), 
розглянувши в порядкузагального позовного провадження в приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою позивача: ОСОБА_1 до відповідачів: ДВОРІЧАНСЬКА СЕЛИЩНА ВІЙСЬКОВА АДМІНІСТРАЦІЯ КУП`ЯНСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, КУНЬЄВСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА, ДОНЕЦЬКА МІСЬКА РАДА, третя особа - Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-
УСТАНОВИВ:
14 липня 2025 року до суду звернулась позивачка із позовною заявою в якій просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 років в м. Хмельницькому померла її мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 18.11.2024 року, актовий запис №2201 від 18.11.2024 року. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з: житлового будинку АДРЕСА_1 ; 2; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6322883500:01:000:0427 та з 24/100 часток в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи від 18.12.2017 року № 24834 ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , а фактичне місце проживання зазначено: АДРЕСА_4 . В подальшому після повномасштабного вторгнення ОСОБА_2 разом із позивачкою переїхали до м. Хмельницького, однак, як внутрішньо переміщенні особи не були зареєстровані в м. Хмельницькому. ОСОБА_1 проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 на день її смерті за адресою АДРЕСА_5 . Вказана обставина підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.01.2024 року № 6825-5003100870, в якому вказано, що зареєстроване місце проживання позивача теж саме що місце проживання як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову справу Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 27.06.2025 року, номер у спадковому реєстрі 74267420, номер справи у нотаріуса 241/2025. 27.06.2025 року позивачкою була отримана постанова про відмову вчинення нотаріальної дії у зв' язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини, та ненадання доказів проживання на день відкриття спадщини разом із спадкодавцем, не надано оригіналів правовоставлюючих документів на майно, яке належало спадкодавцеві ОСОБА_2 . Крім того, на теперішній час місто Донецьк Донецької області є тимчасово окупованим Російською Федерацією починаючи з 07 квітня 2014 року відповідно до закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (розпорядження Кабінету міністрів України від 07 листопада 2014р. № 1085-р), тому неможливо визначити повний перелік осіб, які прийняли спадщину або відмовились від прийняття спадщини, неможливо встановити наявність заповіту, який померла могла скласти за зареєстрованим місцем проживання, та волю померлої щодо спадкування її майна.
ОСОБА_1 вказує, що є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері, так як постійно проживали разом зі спадкодавцем не подала заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк, після смерті матері до нотаріальної контори, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такою, що прийняла спадщину. Крім того не могла знайти правовстановлюючі документи на майно та перебувала в стані стресу у зв`язку з військовими діями та постійними переїздами. За наведених обставин, позивач просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Ухвалою суду від 16 липня 2025 року позовну заяву залишено без рух та встановлено строк для усунення недоліків. 
Ухвалою суду від 22 липня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та витребувано у Першої Хмельницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року замінено відповідача ІВАНЧУКІВСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА на нового відповідача КУНЬЄВСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА та повторно витребувано у Першої Хмельницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року підготовче провадження у справі було закрите та призначено судовий розгляд у справі.
09.10.2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Вальчуком В.А. до суду було подано додаткове пояснення з якого вбачається, що після повномасштабного вторгнення ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_1 переїхали до м. Хмельницького, однак, як внутрішньо переміщенні особи не були зареєстровані в м. Хмельницькому.Після смерті ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову справу Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою. ОСОБА_1 проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 на день її смерті в м. Хмельницькому. Вказана обставина підтверджується Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.01.2024 року №6825-5003100870, в якому вказано, що зареєстроване місце проживання позивача теж саме що місце проживання як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 . Однак, щодо наявності заповітів позивачу відомо про них. Вказані заповіти, як було повідомлено представнику були складенні на ОСОБА_3 . Після повномасштабного вторгнення ОСОБА_3 не виїжджав на підконтрольну Україні територію, та не підтримує зв`язок із позивачем, де він зараз та чим займається, чи будь-які його контактні дані невідомі стороні позивача. Крім позивача ніхто більше не звертався до нотаріальних органів щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , що свідчить про незацікавленість інших осіб.
22.12.2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Вальчуком В.А. до суду було подано додаткове пояснення з якого вбачається, що оскільки у позивачки не має свого особистого житла у власності в м. Хмельницькому, вона його орендувала. У зв`язку із переїздом зі свого місця проживання в м. Хмельницькому після смерті матері на іншу квартиру, частина медичних документів була втрачена, позивач не могла подумати, що вони їй знадобляться. Оскільки мати була тяжко хворою, позивачці допомагали доглядати за нею двоє осіб, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказані особи надавали послуги з догляду неофіційно, що унеможливлює надати договір про надання послуг. Однак, вказані особи погодилась в нотаріуса посвідчити заяву про підтвердження вказаних обставин, та за необхідності надати пояснення в суді. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вальчук В.А. підтримав позовну заяву в повному обсязі. Зазначив, що встановлення даного факту, має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення його спадкових прав як спадкоємця за законом на спадкове майно, та у зв`язку з тим, що в позасудовому порядку у вирішенні вказаного питання йому було відмовлено, просив позовну заяву задовольнити. Крім того повідомив, що позивач з  ОСОБА_3 зв`язків не підтримує та місце його знаходження їй не відомо.
Представник відповідача Куньєвської сільської ради Мовчан С.М. надав до суду заяву про розгляд справи 638/13432/25 без участі представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник третьої особи - Перша Хмельницька державна нотаріальна контора Шевченко О. в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи за відсутності представника Першої Хмельницької державної нотаріальної контора, у з`вязку із завантаженням в роботі.
Представники Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області та Донецької міської ради у судове засідання не з`явилися. 
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що познайомилися з ОСОБА_1 в дитячій міській лікарні, де працює її донька. Після чого з лютого 2024 року почала допомагати ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6 , а саме забирала його із садочку та сиділа з ним вдома коли ОСОБА_7 затримувалася на роботі, було це десь раз на тиждень за необхідності. Також свідок зазначичила, що ОСОБА_1 арендувала квартиру в м. Хмельницькому куди в середині серпня 2024 року привезла свою маму в тяжкому стані. Спочатку ОСОБА_1 намагалася покласти маму в лікарню, проте в лікарні сказала, що з таким діагнозом до лікарні не кладуть. Тому мати була вдома, проте потрбувала стороньої домоги. Протягом чотирьох місяців ОСОБА_1 доглядала за матір`ю сама та наймала ОСОБА_8 , яка допомга ОСОБА_9 з мамою. Свідок зазначає, що бачила, як мамір ОСОБА_9 лежала вдома, як приходила ОСОБА_10 та доглядала за нею, інколи свідок годувала матір та подавала воду. Матір ОСОБА_11 до початку листопада була вдома, потім її стало погано, викликали швидку, яка забрала ОСОБА_12 до лікарні, де вона й померла. Алла перебувала десь приблизно біля місяця в лікарні, ОСОБА_13 її навідувала два рази на день. Свідок повідомила, що була на поховнні ОСОБА_14 . 
Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з 2019 року коли народився син вони разом з матір`ю проживали в м. Київ, мати переїхала до неї щоб допомагати з дитиною. Коли сину ОСОБА_6 виповнилося сім місяців, вони всі разом переїхали проживати до м. Одеси, так як свідку запропонували там місце роботи, а коли вже розпочалося повномаштабне вторгнення, а саме з березня 2022 року то всі разом поїхали до Литви, де матір знаходилася до кінці 2023 року. Потім мати поїхала до м. Ізюм, щоб зробити документи, де і захворіла. Свідок повернувся з ОСОБА_15 до м. Хмельницький 10.01.2024 у зв`язку з пропозицією по роботі. Поїхавши провідати матір до м. Ізюм свідок дізналася, що матір перебувала в лікарні в край тяжкому стані. У зв`язку з чим свідок перевезла матір до м. Хмельницький в серпні 2024 року. Матір була лежача та потребувала стороньої допомоги, у зв`язку з чим до неї проходила жінка ОСОБА_10 та допомагала по догляду за матір`ю. Десь через три місяця у матері стався приступ, викликали швидку, яка забрала матір до лікарні в інсультне віділення, в якому через місяць мати померла. В м. Хмельницькому мати проживала зі свідком протягом черирьох місяців.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_1 знайомі давно, а саме з 2011 року, працювали разом в одній організації та в 2019 році похрестила дитину ОСОБА_1 . Переїхала до Києва в 2013 році влітку, з того моменту ОСОБА_13 частково проживала зі своєю матір`ю, але не повністю, тобто вона могла 3-5 місяців проживати в Києві, а потім поверталася до матері в м. Ізюм. Так все тривала в період з 2013-2018. У 2018 мати ОСОБА_9 переїхала до нас в квартиру в Київ, щоб допомагати їй, оскільки ОСОБА_13 завагітніла. З того часу вони постійно проживали разом.У ОСОБА_9 народився в травні 2019 році син ОСОБА_6 , коли йому було десь півроку вони переїхали до м. Одеси, оскільки ОСОБА_9 надійшла пропозиція по роботі. ОСОБА_2 теж поїхала з ними до м. Одеси допомагати ОСОБА_16 . Вони всі разом в м. Одесі прожили до повномасштабного вторгнення, а потім переїхали у Литву м. Вільнюс, де ОСОБА_13 з сином проживали до кінця 2024 року, а ОСОБА_2 поїхала з Литви трохи раніше, десь в листопаді 2023 року. ОСОБА_2 почувала себе не дуже добре, поїхала в м. Ізюм робити, якісь документи. В 2024 році ОСОБА_13 і ОСОБА_17 переїхали в м. Хмельницький та проживали там самостійно. В літку 2024 році ОСОБА_1 зрозуміла, що мати хворіє. У зв`язку з чим ОСОБА_13 просила, щоб матір приїхала до м. Хмельницький, але дійшло до того, що ОСОБА_7 сама поїхала в м. Ізюм та забрала матір. ОСОБА_2 перебувала в жахливому стані, у зв`язку з чим ОСОБА_13 на таксі привезла матір до Хмельницького в серпні 2024 році. В цей час свідок сидів з ОСОБА_6 поки ОСОБА_13 забирала матір з м. Ізюма. З того часу та до смерті ОСОБА_2 проживали всі разом за адресою АДРЕСА_6 . Свідок зазначив, що постійно спілкувалася та приїжджала в гості до ОСОБА_9 та допомагала з дитиною, з мамою. Померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, свідок зазначила, що оскільки ОСОБА_2 хворіла та потребувала сторонньої допомоги, ОСОБА_13 найняла доглядальницю ОСОБА_8 , яка допомагали їй з матір`ю. 
Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню.
Так, судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження № НОМЕР_2 , яке видано повторно 23.08.2019 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві вбачається, що ОСОБА_18 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис № 1305.
Згідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00051938225 від 23.06.2025 ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклав шлюб з ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який 04.08.1973 був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку. Після реєстрації шлюбу прізвище нареченої було змінено на ОСОБА_21 .
Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00051938204 від 23.06.2025 ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклав шлюб з ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який 03.01.1981 був зареєстрований Виконкомом Новоселівської сільської ради Тельманівського району Донецької області. Після реєстрації шлюбу прізвище нареченої було змінено на ОСОБА_24 .
Як убачається з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00051938110 від 23.06.2025 ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 уклав шлюб з ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який 23.07.1994 був зареєстрований Довгенінською сільською радою Ізюмського району Харківської області. Після реєстрації шлюбу прізвище нареченої було змінено на ОСОБА_27 . 
Згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00051956697 від 24.06.2025 вбачається, що ОСОБА_25 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 18.11.2024 виданого Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Хмельницький, Хмельницької області. 
Вказаний факт підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00051938096 від 23.06.2025.
З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів 3 435165119 від 11.07.2025 ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 є власником житлового будинку, який знаходиться заадресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0.01 га кадастровий номер 6322883500:01:000:0427, яка знаходиться за адресою: Харківська обл., Ізюмський р-н, с/рада Іванчуківська та однокімнатної квартири, що складає 24/100 частин житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Відтак, після смерті  ОСОБА_2  відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку АДРЕСА_7 ; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6322883500:01:000:0427 та з 24/100 часток в праві власності на квартиру АДРЕСА_8 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як убачається з копії свідоцтва про народження  ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 виданого 26.06.1984 «Марьяновским с/г Старобельского района Донецкой области», в графі батьки зазначені « ОСОБА_22 » та « ОСОБА_26 ». 
Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00051956769 від 24.06.2025 батьками ОСОБА_1 вказані ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Крім того, відповідно до копії повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00051956845 та за № 00051956794 від 24.06.2025 ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матірю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . 
Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.01.2024 № 6825-5003100870 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 . 
З копії довідки КП «Хмельницька міська лікарня» вбачається, що ОСОБА_2 , 1952 року народження, знаходилася на стаціонарному лікуванні в інсультному центрі відділення КП «Хмельницька міська лікарня» з 21.10.2024.
Відповідно до копії заяви ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , від 20.12.2025 року, яка була нотаріально посвідченна та зареєстрована в реєстрі № 7150, ОСОБА_5 заявляє та підтверджує факт того, що після повномасштабного вторгнення ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_1 переїхали до м. Хмельницького та проживали з серпня 2024 року за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була тяжкою хворою та постійно лікувалася, та потребувала стороннього догляду. Так як ОСОБА_1 , працювала і не могла здійснювати цілодобовий догляд за матір?ю, ОСОБА_5 їй допомагала здійснювати догляд. ОСОБА_1 разом із матір?ю проживали за вказаною адресою постійно до смерті матері, ОСОБА_2 .
Відповідно до копії заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , від 20.12.2025 року, яка була нотаріально посвідченна та зареєстрована в реєстрі № 5792, ОСОБА_4 заявляє та підтверджує факт того, що після повномасштабного вторгнення ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_29 переїхали до міста Хмельницький та проживали з серпня 2024 року за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була тяжко хворою, постійно лікувалася та потребувала стороннього догляду. Так як ОСОБА_1 , працювала і не могла здійснювати цілодобовий догляд за матір?ю, ОСОБА_4 допомагала здійснювати догляд. ОСОБА_1 разом із матір?ю проживали за вказаною адресою постійно до смерті матері, ОСОБА_2 .
Крім того, до матеріалів справи представником позивача долучена переписка ОСОБА_1 з ОСОБА_30 з якої вбачається, що в період з 24.08.2024 по 23.10.2024 останні обговорюють питання по догляду за матір`ю ОСОБА_16 .
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Згідно з п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24?753/0/4-13 від 16.05.2013 р., роз`яснено, що у випадку фактичного прийняття спадщини, спадкоємець звертається до суду з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.
Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Таким чином, від встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав заявника, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачою свідоцтва про право на спадщину.
Враховуючи викладене, суд вважає, що факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. 
Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.
За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне позовну вимогу в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити, оскільки її вимога законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, поясненнями свідків, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.
Щодо позовної вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне.
Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 
27 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті матері ОСОБА_2 .
З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81681477 від 27.06.2025 вбачається, що до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, а саме спадкова справа № 74267420, дата заведення: 27.06.2025, місце заведення Хмельницька обл., Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З листа державного нотаріуса Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Шевченко О. адресованого ОСОБА_1 вбачається, що останьою пропущений строк прийняття спадщини після смерті її матері. Крім того, не можливо встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 на підставі ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки при розгляді заяви щодо прийняття спадщини встановлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_1 на день смерті спадкодавця була відмінноою від реєстрації ОСОБА_2 . Також відповідно до пл. 1.2. п.1 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок) при зверненні спадкоємня у зв?язку з відкриттям спадщини нотаріус, окрім відомостей про факт смерті спадкодавця, часі місце відкриття спадщини, з?ясовує коло спадкоємців. Відповідно до ст. 68 закону України «Про нотаріат» та п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину, окрім факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, перевіряє наявність або відсутність заповіту та склад спадкового майна.За матеріалами спадкової справи, відкритої Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою 27 червня 2025 року встановлено, що померлою було складено заповіти, посвідчені органом місцевого самоврядування - Довгеньківською сільською радою Ізюмського району Харківської області, та приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області. Оскільки на теперішній час місто Донецьк Донецької області є тимчасово окупованим російською федерацією починаючи з 07 квітня 2014 року відповідно до закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», органи державної тимчасово не здійснюють свої повноваження (розпорядження Кабінету міністрів України від 07 листопада 2014р. № 1085-р), тому неможливо визначити повний перелік осіб, які прийняли спадщину або відмовились від прийняття спадщини, неможливо встановити наявність заповіту, який померла могла скласти за зареєстрованим місцем проживання, та волю померлої щодо спадкування її майна.
Відповідно до витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81681391 від 27.06.2025, у спадковому реєстрі інформація за параметрами запиту « ОСОБА_2 » відсутня, що свідчить про те, що заяви про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини, після її смерті, ніким подано не було.
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)№ 81681399 від 27.06.2025 вбачається, що ОСОБА_2 за життя залишила наступні заповіти:
-заповіт № 8254439 посвідчений 04.07.2002 приватним нотаріусом Стрельцовим О.О., місце посвідчення Харківська обл., Ізюмський р-н, м. Ізюм, вул. Соборна, 53, зареєстрований в реєстрі за № 529;
-заповіт № 54262824 посвідчений 27.11.2012 Довгеньківською сільською радою Ізюмського району Харківської обл., місце посвідчення АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 16;
-заповіт № 63759858 посвідчений 14.02.2019 приватним нотаріусом Стрельцовим О.О., місце посвідчення Харківська обл., Ізюмський р-н, м. Ізюм, вул. Соборна, 53, зареєстрований в реєстрі за № 331.
Відповідно до копії заповіту від 04.07.2002 року зареєстрованого в реєстрі № 529, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцовим О.О., ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_3 будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії заповіту від 14.02.2019 року зареєстрованого в реєстрі № 331, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцовим О.О., ОСОБА_2 все своє майно рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день її смерті буде належати її та на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , повністю.
Крім того, державним нотаріусом Шевченко О. була надіслано запит до Оскільської сільської об`єднаної територіальної громади щодо отримання належним чинном завіреної копію заповіту посвідченого 27.11.2012 року за зареєстрованим № 16. Проте відповідно до листа начальника Оскільської сільської військової адміністрації Загоруйко Г. надати вказаний заповіт не є можливим. Оскільки в період з 24.02.2022 по 24.09.2022 с. Довгеньке знаходилось в зоні бойових дій та перебувало в зоні тимчасової окупації та через щільну інтенсивність вогневих обстрілів зі сторони рф, можливість проведення евакуації документів на території Довгеньківського старостинського округу була повністю відсутня. Всі документи залишилися в адмінбудівлі старостату. Внаслідок прямого влучання вказана будівля була повністю зруйнована, а службова документація в результаті пожежі повністю знищена та втрачена.
Відповідно до копії матеріалів спадкової справи № 241/2025 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Шевченко О. встановити зареєстрованих осіб на час смерті спадкодаця, яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 не виявилось можливим.
Позивач зазначає, що ОСОБА_3 після повномасштабного вторгнення не виїжджав на підконтрольну Україні територію, та не підтримує зв`язок із позивачем, де він зараз та чим займається, чи будь-які його контактні дані невідомі стороні позивача. 
Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. 
Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. 
Станом на день розгляду справи у суду відсутні відомості про те, що спадкоємцю за заповітами на майно після смерті ОСОБА_2 відомо про наявність заповітів і він відмовився від прийняття спадщини. 
Натомість відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. … це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини Постанова ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24).
Таким чином, спадкоємець за заповітом має право на звернення до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .
Керуючись ст. 12, 17, 18, 76, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги за позовною заявою позивача: ОСОБА_1 до відповідачів: ДВОРІЧАНСЬКА СЕЛИЩНА ВІЙСЬКОВА АДМІНІСТРАЦІЯ КУП`ЯНСЬКОГО РАЙОНУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, КУНЬЄВСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА, ДОНЕЦЬКА МІСЬКА РАДА, третя особа - Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.
Установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою:  АДРЕСА_5 . 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 .
Відповідач: Дворічанська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області, ЄДРПОУ 45150619, місце знаходження: 62702, Харківська обл., Куп`янський р-н, смт. Дворічна, вул. Слобожанська, буд. 8;
Відповідач: Куньєвська сільська рада, ЄДРПОУ 04399714, місце знаходження: 64323, Харківська обл, Ізюмський р-н, с. Куньє, вул. Миру, буд. 4А.
Відповідач: Донецька міська рада, ЄДРПОУ 26502957, місце знаходження: 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Транспортна, буд. 2.
Заінтересована особа: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, ЄДРПОУ 02901167, місце знаходження: 29000, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 33.

Суддя М.Є. Шамраєв