Справа № 127/438/26 
Провадження № 33/801/249/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2026 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 01 січня 2026 року о 17 год 43 хв. по вул. О. Кобилянської, 117 у м. Вінниці він керував транспортним засобом KIA NIRO, державний номерний знак  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2026 року, а провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності та зробив припущення про достатність чи достовірність доказів для доведення його вини Зазначав, що не керував транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а відеозаписи з місця події не містять технічних дій, що підтверджують факт приведення транспортного засобу в рух. Тому висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення є помилковим та необґрунтованим, а сама постанова незаконна.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556698 від 01 січня 2026 року 01 січня 2026 року о 17 год 43 хв. по вул. О. Кобилянської, 117 у м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA NIRO, державний номерний знак  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, як на підставу доведеності вини послався, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт працівника поліції, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.
Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки в порушення вимог статті 280 КУпАП суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, полягає в тому, що особа, яка керує транспортним засобом, має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом – виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
У постанові від 20 лютого 2019 року по справі № 404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та / чи швидкості транспортного засобу.
Вина водія у порушенні ПДР України повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.
ОСОБА_1 як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в суді першої інстанції послідовно заперечував факт керування транспортним засобом, стверджуючи, що за кермом автомобіля перебувала його дружина. Ці пояснення матеріалами справи не спростовані.
Так суддя суду першої інстанції на спростування доводів ОСОБА_1 зазначила про те, що на одному із відеозаписів з нагрудних камер поліцейських видно, як ОСОБА_1 пересідає на пасажирське сидіння.
Таке твердження не відповідає дійсності, тому що з відеозапису з камери № 468918 видно, що коли поліцейський підійшов до автомобіля ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні. Його рухи руками, в тому числі в напрямку керма (коли тіло повністю розташоване на пасажирському сидінні), зокрема для включання освітлення в салоні автомобіля не вказують на пересідання з водійського на пасажирське сидіння. Автомобіль в цей час перебував у нерухомому стані в дворі будинку, а ОСОБА_1 пояснив, що до зупинки керувала ним його дружина, яка перебувала в салоні автомобіля, пред`явила власне посвідчення водія і не заперечувала факту керування автомобілем. 
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 468777 видно, що він розпочинається з моменту перебування поліцейських біля транспортного засобу KIA NIRO, який стояв у нерухомому стані, а  ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні.
Апеляційний суд звертає також увагу на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності починається зі складання протоколу про адміністративне правопорушення (стаття 251 КУпАП), відповідно з цього моменту особа користується і правами, передбаченими статтею 268 КУпАП. Про це ж і було роз`яснено ОСОБА_1 працівником поліції. Проте на його та на його дружини неодноразові вимоги надати докази (матеріали справи) щодо факту керування транспортним засобом працівники поліції категорично відмовилися, посилаючись на те, що докази подаються до суду, а не надаються під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, що прямо суперечить змісту частини першої статті 248 КУпАП. 
Тобто в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. 
Проте суд першої інстанції таким обставинам оцінки не дав, а в обґрунтування доведеності факту керування транспортним засобом, крім відеозаписів послався також на рапорт працівника поліції.
Рапорт працівника поліції не може вважатись об`єктивним доказом порушення та слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи. 
Будь-яких інших даних, які беззаперечно підтверджували б факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Таким чином за відсутності належних та допустимих доказів факту керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, враховуючи його послідовні заперечення цього факту як під час складання протоколу, так і в суді першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.
Більше того апеляційний суд звертає увагу, що на питання ОСОБА_1 про підстави перевірки документів поліцейський не назвав порушення водієм автомобіля KIA NIRO, ПДР України, а перевірку документів у зв`язку із воєнним станом в Україні, що прямо суперечить вимогам статті 35 Закону України «Про національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», усі подальші дії поліцейських, зокрема вимога щодо проходження огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення вважати законним також не можна.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Оскільки матеріали справи, зокрема відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять об`єктивних даних про факт керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинки відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», дії працівників поліції прямо суперечать приписам частини першої статті 268 КУпАП через відмову надати докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то вважати відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння неправомірною не можна.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 січня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:         О. С. Панасюк