Номер провадження: 22-ц/813/3388/26 
Справа № 496/3003/25
Головуючий у першій інстанції Шаньшина М. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,
при секретарі: Узун Н.Д.,

за участю: представника Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області – адвоката Юрченко К.А.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвінрост», в інтересах якого діє адвокат Єгоров Дмитро Сергійович, на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 травня 2025 року про забезпечення позову по справі за позовом Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвінрост», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та скасування рішення державного реєстратора, -
В С Т А Н О В И В:

21 травня 2025 року Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвінрост» (далі ТОВ «Укрвінрост»), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та скасування рішення державного реєстратора, в якому просила суд:
-визнати не дійсним правочин щодо передання нерухомого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений між ТОВ «Укрвінрост», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оформлений актом приймання передачі нерухомого майна від 26.02.2025, засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луцях Т.М. та зареєстрований в реєстрі за №№31,32,33;
-скасувати рішення (індексний номер: 77573949 від 03.03.2025) державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Нікішиної І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно (реєстраційний номер 1411670751210), а саме: нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 494,5 кв.м.
Разом з позовною заявою Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд:
- накласти арешт на нерухоме майно, яким є нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 494,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1411670751210;
- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міський рад, Київській, Севастопольський міський, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь – які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо цього нерухомого майна.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що наявні підстави вважати, не застосування цих заходів призведе до утримання чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Так, після звернення Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області до Господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ «Укрвінрост» з позовом про стягнення 9 809 269,16 грн, діючи не добросовісно, з метою уникнення звернення стягнення на його майно, на підставі акту приймання передачі від 26.02.2025 , передав нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 494,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1411670751210 у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суттєво занизивши дійсну вартість зазначених нежитлових будівель. Вказані обставини вказують на те, що ТОВ «Укрвінрост» вчинило правочин на шкоду Нерубайській сільській раді, маючи на меті ухилитися від сплати боргу в загальному розмірі 9 809 269,16 грн, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду із вказаною заявою.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27 травня 2025 року заяву представника позивача Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області про забезпечення позову – задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі, а саме:
- накладено арешт на нерухоме майно, яким є нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 494,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1411670751210;
- заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міський рад, Київській, Севастопольський міський, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 494,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1411670751210.
Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, представник ТОВ «Укрвінрост»звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 травня 2025 рокута ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник ТОВ «Укрвінрост» в судове засідання до апеляційного суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про направлення судової повістки-повідомлення та довідки про доставку судової повістки-повідомлення до електронного кабінету (а.с. 149-155).
Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що судом не встановлено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності позивача, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області – адвоката Юрченко К.А., яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. 
Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Задовольняючи заяву Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що предметом позову в даній справі є визнання не дійсним правочину щодо передання нерухомого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладеного між ТОВ «Укрвінрост», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оформлений актом приймання передачі нерухомого майна від 26.02.2025, засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луцях Т.М. та зареєстрований в реєстрі за №№31,32,33 та скасування рішення (індексний номер: 77573949 від 03.03.2025 року) державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Нікішиної І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно (реєстраційний номер 1411670751210), а саме: нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 494,5 кв.м.
Відповідно до копії акту приймання передачі нерухомого майна від 26.02.2025 ТОВ «Укрвінрост» та ОСОБА_1 ОСОБА_2 уклали цей акт проте, що на виконання рішення Загальних зборів учасників товариства (протокол №4/25 від 26.02.2025 року) у зв`язку з виходом ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства в рахунок оплати частини вартості його частки у статуному капіталі товариства у розмірі 19,41%, що відповідає грошовій сумі у розмірі 49 000 грн, товариство передає, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приймають у власність нерухоме майно: нежитлові будівлі, що в цілому складається з літ. «А» будівлі сторожки площею 18,9, літ. «Б» будівля магазину площею 10,1 кв.м, «В» будівля вісової площею 28,7 кв.м, «Г» будівля складу 172,2 кв.м, «Д» будівля складу 264,6 кв.м, загальною площею: 494,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , грошова оцінка якого визначена на підставі довідки про балансову вартість від 06.02.2025 та одностайно затверджена рішенням Загальних зборів Учасників Товариства протоколом №4/25 від 26.02.2025, у розмірі 49 000 грн. Витягом з Державного реєстру речових прав від 03.03.2025 за №415909456 встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на зазначені нежитлові приміщення.
Позивачем оспорюється проведений правочин на вказане нерухоме майно, на підставі якого відповідачам передано нежитлові будівлі.
Тому, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає обґрунтованими доводи про необхідність та наявними підстави для вжиття заходів забезпечення позову в даній справі шляхом накладення арешту та встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових правна на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 494,5 кв.м, право на які є предметом позовних вимог, зареєстрований на праві власності за відповідачем по справі та щодо якого позивачем оспорюються правові підстави виникнення права власності, що буде співрозмірним заходом забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, пов`язаний з предметом спору і позову по справі, а також приймаючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідачем спірне нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, або внесені зміни щодо його конфігурації, типу, опису, що значним чином ускладнить виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, на підставі чого суд доходить до висновку про обґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову на спірне нерухоме майно у заявлений спосіб.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає його законним й обґрунтованим.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Укрвінрост» не погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність застосуванні в даній справі заходів забезпечення позову та зазначає, що вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях та є передчасними, забезпечення позову призводить до порушення прав відповідача, з огляду на відсутність будь-яких зобов`язальних відносин між сторонами, не надано оцінку правовому статусу сторін. Суд не пересвідчився зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Так, за змістом частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.
Таким чином, враховуючи, що між сторонами виник спір щодо нерухомого майно, а саме нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 494,5 кв.м, невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, дійсно на думку апеляційного суду може утруднити виконання можливого рішення суду.
Також як вірно зазначив суд першої інстанції вжиті вказані заходи забезпечення позову на спірне майно до вирішення спору по суті, не призведе до обмеження прав відповідача з користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.
Вжиття заявлених заходів забезпечення позову на майно не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.
Доводи апеляційної скарги про відсутність будь-яких зобов`язальних правовідносин між сторонами та необґрунтованих позовних вимог, не впливають на висновок суду, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 02.09.2019 по справі №917/137/19.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та справедливого висновку вжиття заходів забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження із висновком суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, оскільки законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвінрост», в інтересах якого діє адвокат Єгоров Дмитро Сергійович, залишити без задоволення.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27 травня 2025 року про забезпечення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено: 06 квітня 2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький 

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда