ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/99/26 Справа № 202/10504/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Бєсєда Г.В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Гапонова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 - Гуревич Родіона Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

ВСТАНОВИЛА: 

У серпні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачкою було укладено кредитний договір №02675-09/2021, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит в сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, у порядку та на умовах, визначених договором. 21 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21092022, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором №02675-09/2021 від 05 вересня 2021 року в розмірі 20000,00 грн, з якої 5000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу та 15000,00 грн – заборгованість за відсотками. 05 вересня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3050115203/727439, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит у сумі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у порядку та на умовах, визначених договором. 19 квітня 2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19042022-Є, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором №3050115203/727439 від 05 вересня 2021 року в розмірі 15700,00 грн., з якої 4000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу та 11700,00 грн. – заборгованість за відсотками. 23 вересня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем було укладено кредитний договір №3050115203/471919, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит у сумі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у порядку та на умовах, визначених договором. 19 квітня 2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19042022-Г, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3050115203/471919 від 23 вересня 2021 року в розмірі 16000,00 грн, з якої 4000,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу та 12000,00 грн. – заборгованість за відсотками. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість за вказаними кредитним договорами у загальному розмірі 51700,00 грн, а саме за кредитним договором №02675-09/2021 від 05 вересня 2021 року в розмірі 20000,00 грн, з яких 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №3050115203/727439 від 05 вересня 2021 року в розмірі 15700,00 грн, з яких 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 11700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, за кредитним договором №3050115203/471919 від 23 вересня в розмірі 16000,00 грн., з яких 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 12000,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором №02675-09/2021 від 05 вересня 2021 року в розмірі 20000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №3050115203/727439 від 05 вересня 2021 року в розмірі 15700,00 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 11700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №3050115203/471919 від 23 вересня в розмірі 16000,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 12000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Представник ОСОБА_1 – Гуревич Р.Г., звернувся з апеляційною скаргою за зазначене рішення, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Гуревича Р.Г. - задоволено. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено, стягнуто з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати (зі сплати судового збору) у розмірі 3633 грн 00 коп.
21 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - Гуревич Р.Г. звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. 
Перевіривши матеріали справи, колегія дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення у справі додаткового судового рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат відповідачки на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщостосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 270 ЦПК України). 
Постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (підпункт в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України). 
За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. 
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 141 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269). 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5060 від 30.05.2018 року (а.с.126), копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 14.03.2025 року в Дніпровському апеляційному суді (а.с.127), копію договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 27.02.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Гуревичем Р.Г. (а.с. 175-177), копію акту приймання-передачі виконаних робіт від 20.01.2026 (а.с. 173-174), рахунок №2001ю від 20.01.2026року на суму 12000,00 грн. (а.с.184). 
Згідно змісту акту приймання-передачі виконаних робіт від 20.01.2026 р. та звіту про надану правову допомогу Адвокатом Гуревичем Р.Г. надано професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , а саме: складення апеляційної скарги, заяви про ухвалення додаткового рішення та інших процесуальних документів; здійснено формування доказової бази, систематизації, групування доказів; надання консультацій клієнту з питань відкриття апеляційного провадження у справі, порядку і строків судового розгляду, порядку оскарження рішень суду та ухвал з процесуальних питань, наслідків подання/не подання відзивів на апеляційну скаргу позивачем; правовий аналіз висновків, які викладені у Рішенні Європейського Суду з прав людини від 06.09.2005 та Верховного Суду (а.с.а.с.173-174, 183). 
При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатом Гуревичем Р.Г. у даній справі в суді апеляційної інстанції, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, адвокатом Гуревичем Р.Г. складено, підписано та подано апеляційну скаргу, заяву про ухвалення додаткового рішення. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджено надання адвокатом Гуревичем Р.Г. професійної правничої правової допомоги відповідачу в суді апеляційної інстанції, що погоджено договором та актом приймання-передачі виконаних робіт від 20.01.2026, на загальну суму 12000,00 грн.  
Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги задоволення апеляційної скарги та відмову у задоволенні позовних вимог; встановивши доведеність факту надання та вартості наданих послуг відповідачці з професійної правничої допомоги адвокатом Гуревичем Р.Г., - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 12000,00 грн. 
Необхідно також зауважити, що заперечень щодо неспівмірності витрат відповідачки на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, від позивача не надходило. 
З огляду на вищевикладене, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у даній справі відповідачкою, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 
Керуючись ст. 259, 268, 270 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст додаткової постанови складено 26 лютого 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

А.В.Гапонов