ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

02.03.2026	м. Суми	Справа № 920/1741/25	

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/1471/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Антарес Інвест М” (вул. Академіка Богомольця, буд. 7/14, приміщ. 182, м. Київ, 01024) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес ТСК” (вул. Миру, буд. 105, с. Сакуниха, Роменський район, Сумська область, 42142) про стягнення 534 689 грн 38 коп.,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 534 689 грн 38 коп., в тому числі: 508 953 грн 03 коп. пені, 21 729 грн 01 коп. інфляційних втрат, 4007 грн 34 коп. 3% річних відповідно до договору поставки № 03/06/24 від 03.06.2024, укладеного між сторонами.
Ухвалою від 31.12.2025 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1741/25; задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
13.01.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 178 вір 13.01.2026), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що договором не передбачений порядок та строки сплати інфляційних втрат та 3% річних. Жодних вимог в розумінні та на підставі ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України про сплату інфляційних втрат та 3% річних за період з 13.03.2025 до 18.06.2025 відповідач від позивача не отримував. Щодо стягнення пені на підставі п. 4.3. договору, вина відповідача у не вивезенні позивачем відповідно до умов договору товару відсутня, що виключає можливість застосування до відповідача штрафних санкцій. Вимога про стягнення штрафу на підставі п.4.5. договору вже була предметом судового розгляду у справі №920/26/25 між тими ж самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, рішення набрало законної сили, у стягненні штрафу було відмовлено.
20.01.2026 позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримує позовні вимоги. Позивач зазначає, що вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. У справі № 920/26/25 суд встановив відсутність вини позивача у неотриманні товару за договором № 03/06/24 у встановлений договором строк; позивач має право на стягнення з відповідача пені за період з 27.07.2024 року по 27.01.2025 року. Санкція, що передбачена у п. 4.5 договору за своєю правовою природою є пенею. Станом на 19.07.2024 відповідач отримав від позивача лист про повернення попередньої оплати, який був залишений без задоволення, тому позивач має право з 22.07.2024 року (через два дні з моменту отримання листа) на стягнення з відповідача штрафу (пені) на підставі п. 4.5. договору. Оскільки Господарський суду Сумської області у справі №920/26/25 розглядав можливість стягнення (штрафу) пені до 12.03.2025 року, розрахунок здійснюється за період з 13.03.2025 по 18.06.2025.
26.01.2026 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх. № 413 від 26.01.2026), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. 
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. 
03.06.2024 між сторонами укладений договір поставки № 03/06/24 за умовами якого відповідач зобов`язується передати у власність, а позивач оплатити й прийняти просо, урожаю 2023 року, надалі іменований “Товар”. 
Відповідно до договору продавець продає просо, що повинно відповідати наступним якісним показникам: вологість - не більше 13,5%; сміттєва домішка - не більше 2 %; відсутність залишків від гліфосатів та гербіцидів, запах, колір, зовнішні ознаки, шкідлива домішка Товару повинні відповідати стандартам просу не нижче ДСТУ 5026:2008. Зараженість живими шкідниками та радіоактивністю не допускається. Зернова домішка у вигляді соняха, сої чи інших олійних культур не допускається.
Кількість Товару складає 300,00 т (триста тонн)+ 10% та визначається за фактичною вагою товару, отриманою покупцем (п. 1.3. договору).
Згідно з п. 2.1., 2.2., 2.3. договору ціна товару за одну метричну тону складає 6 500,00 (шість тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) грн. в т.ч. ПДВ -1083,33 грн. Загальна вартість договору складає 1 950 001,20 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят тисяч одна гривень 20 коп.), в т.ч. ПДВ - 325 000,20 грн. Оплата здійснюється покупцем на підставі рахунку наданого постачальником в безготівковій формі, шляхом 100% передоплати вартості товару, зазначеному у рахунку, до моменту відвантаження товару у пункті відгрузки, що вказаний в п.3.1. договору.
Відповідно до п. 3.1. договору місцезнаходження та пункт відгрузки товару - зерносклад постачальника, який знаходиться за адресою: с.Велика Діброва, Недригайлівський р-н, Сумська обл. Товар передається на умовах самовивозу покупцем до 18.07.2024.
За умовами п. 3.3., 3.4 договору завантаження товару відбуватиметься в автомобілі – євро зерновози (заднє чи верхнє завантаження), висота автомобілів 3,80-4,00 м, силами постачальника. 
Товар, який не відповідає якісним показникам, зазначеним в п. 1.1. договору, може бути поверненим протягом 3-х робочих днів постачальнику, який останній зобов`язується прийняти. В такому випадку постачальник або підробляє просо до показників визначених в п. 1.1. договору або повертає кошти за нього та кошти за транспортування, або сплачує на користь покупця кошти за транспортування ячменю та його підробку. Варіант визначається за листом покупця (сканконією на ел. адресу вказану в даному договорі).
Відповідно до п. 3.5. договору датою поставки товару вважається дата виписаної видаткової накладної на ім`я покупця, що видається продавцем.
Згідно з п. 4.3. договору, у випадку прострочення поставки товару постачальник сплачує на користь покупця пеню в розмірі 0,5% від вартості непоставленого вчасно товару за кожний день прострочення поставки. 
За умовами п. 4.5. договору, у випадку відсутності можливості відвантажувати придбаний за даним договором товар, постачальник зобов`язаний протягом 2-х банківських днів повернути кошти в повному обсязі за непоставлений товар. Кошти повертаються виключно по листу покупця. Повернення коштів без листа покупця матиме своїм наслідком сплату постачальником штрафу 1 % від суми повернених коштів. У випадку неповернення коштів (за листом покупця) протягом 2-х банківських днів постачальник сплачує штраф на користь покупця в розмірі 1% від суми непоставленого товару. У випадку несплати коштів за непоставлений товар за кожні наступні 10 днів прострочення додатково сплачується штраф в розмірі 1% від суми непоставленого товару.
Договір вступає в силу від дати його підписання Сторонами та діє до 18.07.2024 року включно, але в будь-якому разі до його повного виконання (п. 7.2. договору).
У провадженні Господарського суду Сумської області перебувала судова справа № 920/26/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Антарес Інвест М” до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес ТСК” про стягнення 1 054 314 грн 20 коп. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес ТСК” до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Антарес Інвест М” про стягнення 341 354 грн 06 коп.
ТОВ “Антарес Інвест М” просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес ТСК”, в тому числі 497 510 грн 30 коп. попередньої оплати за непоставлений товар, 47 578 грн 25 коп. інфляційних втрат, 9346 грн 45 коп. 3% річних, 438 592 грн 44 коп. штрафу відповідно до укладеного між сторонами договору поставки № 03/06/2024 від 03.06.2024.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 03.06.2025, яке набрало законної сили 16.09.2025, господарський суд первісний позов задовольнив частково, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес ТСК” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Антарес Інвест М” 11 200 грн 28 коп. попередньої оплати за непоставлений товар відповідно до укладеного між сторонами договору поставки № 01/04/24 від 01.04.2024; 497 510 грн 30 коп. попередньої оплати за непоставлений товар, 47 578 грн 25 коп. інфляційних втрат, 9346 грн 45 коп. 3% річних відповідно до укладеного між сторонами договору поставки № 03/06/24 від 03.06.2024; 6787 грн 62 коп. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні первісного позову в іншій частині – відмовив; зустрічний позов задовольнив частково, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю “Антарес Інвест М” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес ТСК” 72 576 грн 21 коп. заборгованості за товар за договором поставки №30/01/24 від 30.01.2024; 49336 грн 14 коп. штрафу відповідно до договору поставки №30/01/24 від 30.01.2024; 34556 грн 87 коп. штрафу відповідно до договору поставки №01/04/24 від 01.04.2024; 1877 грн 63 коп. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні зустрічного позову в іншій частині - відмовив. Відповідно до ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд ухвалив провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню з кожної із сторін за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес ТСК” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Антарес Інвест М” 409166 грн 06 коп., 4909 грн 99 коп. судового збору.
19.06.2025 на виконання рішення суду у справі № 920/26/25 ТОВ “Агробізнес ТСК” сплатило ТОВ “Антарес Інвест М” 409166 грн 06 коп. згідно з платіжною інструкцією № 16258 від 19.06.2025.
Предметом спору у справі 920/1741/25 є вимоги позивача про стягнення з відповідача:
1) 21 729 грн 01 коп. інфляційних втрат, 4007 грн 34 коп. 3% річних за період з 13.03.2025 до 18.06.2025 за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення грошових коштів в сумі 497 510 грн 30 коп. відповідно до договору поставки № 03/06/24 від 03.06.2024. 
У справі № 920/26/25 предметом розгляду були вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення грошових коштів в сумі 497 510 грн 30 коп. за період з 27.07.2024 до 12.03.2025. 
2) 460 197 грн 03 коп. пені за період з 27.07.2024 до 27.01.2025 на підставі п. 4.3. договору поставки № 03/06/24 від 03.06.2024 за несвоєчасну поставку товару. 
Ці вимоги не були предметом розгляду у справі № 920/26/25.
3) 48 756 грн. 00 коп. пені на підставі п. 4.5. договору поставки № 03/06/24 від 03.06.2024. 
Предметом розгляду у справі № 920/26/25 були вимоги про стягнення на підставі п. 4.5. договору штрафу в сумі 438 592 грн 44 коп. (у задоволенні позову в цій частині суд відмовив). 
Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
В межах справи № 920/26/25 суд встановив: 
1) згідно з платіжною інструкцією № 2880 від 05.06.2024 позивач перерахував відповідачу попередню оплату за товар за договором № 03/06/24 в сумі 650000 грн. 40 коп. Відповідно до видаткової накладної № 213 від 14.06.2024 відповідач поставив позивачу товар за договором № 03/06/24 вартістю 152490 грн. 10 коп. Сума попередньої оплати, на яку товар не був поставлений, становить 497510 грн 30 коп. 12.07.2024 позивач звернувся до відповідача з претензією щодо якості товару за договором №03/06/24, який не відповідає показникам передбаченим договором, що підтверджується повідомленням, надісланим Відділом контролю якості від 18.06.2024 та аналітичним звітом від 18.06.2024. Позивач просив прийняти відвантажений товар 14.06.2024 та повернути сплачені кошти. 19.07.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 19/24 в семиденний строк повернути суму попередньої оплати за не отриманий товар за договором № 03/06/24 в сумі 497 510 грн 30 коп. 16.12.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути попередню оплату за договором № 03/06/24 в сумі, на яку товар не був поставлений – 497 510 грн 30 коп. 
2) вимога позивача про повернення попередньої оплати, на яку товар не був поставлений, обумовлена поставкою раніше товару неналежної якості відповідно до висновку лабораторії контрагента від 18.06.2024, про що позивач повідомив відповідача, що свідчить у розрізі спору про не безпідставність подальшого неотримання товару позивачем у встановлені договорами строк. Відповідач не спростував доказами твердження позивача про невідповідність поставленого раніше товару якісним характеристикам, внаслідок чого, відповідно, не підтвердив відсутності підстав у позивача в подальшому не отримувати товар до з`ясування відповідності його якості. Враховуючи, що позивач мав право призупинити свій обов`язок з отримання товару до встановлення факту виконання відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару належної якості за наявності відповідного висновку лабораторії контрагента від 18.06.2024 про протилежне, відповідач відмовився від договору після закінчення строку поставки товару, у доступі до товару для відбору зразків з метою встановлення відповідності якісним показникам відмовив, суд визнав правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 497 510 грн. 30 коп. за договором № 03/06/24.
3) у відповіді на вимогу № 19/24 від 19.07.2024, після відмови відповідача постачати товар, позивач вимагав в семиденний строк з дня отримання вимоги повернути суму попередньої оплати за не отриманий товар за договором № 03/06/24 в розмірі 497 510 грн 30 коп. Вимога надіслана позивачем відповідачу на електронну адресу 19.07.2024. За прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення грошових коштів в сумі 497 510 грн 30 коп. позивач нарахував відповідачу 47 578 грн 25 коп. інфляційних втрат, 9346 грн 45 коп. 3% річних за період з 27.07.2024 до 12.03.2025. Враховуючи встановлений судом факт відмови відповідача постачати товар після закінчення строку для самовивозу, неповернення відповідачем попередньої оплати на вимогу позивача в семиденний строк з дня отримання вимоги, суд визнав правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 47 578 грн 25 коп. інфляційних втрат, 9346 грн 45 коп. 3% річних.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 1 статті 598 ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).
Згідно зі ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Відповідно до розрахунку позивача, за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з повернення грошових коштів в сумі 497 510 грн 30 коп. відповідно до договору поставки № 03/06/24 від 03.06.2024, на підставі ст. 625 ЦК, останньому нараховані 21 729 грн 01 коп. інфляційних втрат, 4007 грн 34 коп. 3% річних за період з 13.03.2025 до 18.06.2025.
Інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Таким чином, зобов`язання відповідача повернути попередню оплату за договором не припинилося після звернення позивача з позовом до суду у справі № 920/26/25 та тривало до моменту сплати на виконання рішення суду у справі № 920/26/25 коштів з урахуванням обставин зустрічного зарахування судом грошових сум, що підлягають стягненню з кожної із сторін за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів (платіжна інструкція № 16258 від 19.06.2025). 
Враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з повернення попередньої оплати, що було встановлено судом у справі № 920/26/25, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 21 729 грн 01 коп. інфляційних втрат, 4007 грн 34 коп. 3% річних за період з 13.03.2025 до 18.06.2025.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з п. 4.3. договору у випадку прострочення поставки товару постачальник сплачує на користь покупця пеню в розмірі 0,5% від вартості непоставленого вчасно товару за кожний день прострочення поставки. 
На підставі п. 4.3. договору позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 460 197 грн 03 коп. за період з 27.07.2024 до 27.01.2025 за несвоєчасну поставку товару вартістю 497 510 грн 30 коп. 
За приписами ч. 2 ст. 693 ГПК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Таким чином право покупця визначене альтернативно, останній на свій розсуд може вимагати або повернення попередньої оплати, або передання оплаченого товару.
Визначене частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем з поставки товару.
Суд встановив, що 19.07.2024 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути попередню оплату за товар; позовна вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 497 510 грн 30 коп. задоволена рішенням суду у справі № 920/26/25; також рішенням суду у справі № 920/26/25 задоволена вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних з 27.07.2024 за прострочення повернення попередньої оплати. 
За цих обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 693 ЦК України, оскільки 19.07.2024 позивач скористався своїм правом вимагати повернення попередньої оплати, а не передання оплаченого товару, суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення з відповідача пені в сумі 460 197 грн 03 коп. за період з 27.07.2024 до 27.01.2025 за несвоєчасну поставку товару.
За умовами п. 4.5. договору №03/06/24, у випадку відсутності можливості відвантажувати придбаний за даним договором товар, постачальник зобов`язаний протягом 2-х банківських днів повернути кошти в повному обсязі за непоставлений товар. Кошти повертаються виключно по листу покупця. Повернення коштів без листа покупця матиме своїм наслідком сплату постачальником штрафу 1 % від суми повернених коштів. У випадку неповернення коштів (за листом покупця) протягом 2-х банківських днів постачальник сплачує штраф на користь покупця в розмірі 1% від суми непоставленого товару. У випадку несплати коштів за непоставлений товар за кожні наступні 10 днів прострочення додатково сплачується штраф в розмірі 1% від суми непоставленого товару.
Позивач нарахував відповідачу на підставі п. 4.5. договору пеню в сумі 48 756 грн. 00 коп. за період з 13.03.2025 до 18.06.2025 у розмірі 1 % за кожні 10 днів прострочення, виходячи з суми заборгованості в розмірі 497 510 грн 30 коп. 
Предмет спору щодо стягнення штрафної санкції на підставі п. 4.5. договору не той самий, що у справі № 920/26/25 (у справі № 920/26/25 - штраф за період з 22.07.2024 та 12.03.2025, виходячи з вартості непоставленого товару в сумі 1 797 510,00 грн; у справі № 920/1741/25 - пеня за період з 13.03.2025 до 18.06.2025 виходячи з вартості непоставленого товару в сумі 497510,30 грн), у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі в цій частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України. 
У задоволенні вимог про стягнення штрафної санкції в сумі 48 756 грн. на підставі п. 4.5. договору суд відмовляє, оскільки за змістом цього пункту відповідальність настає у разі відсутності можливості відвантажувати придбаний товар за договором та неповернення через ці обставини на вимогу позивача коштів. Водночас, як встановив суд у справі № 920/26/25 та вбачається з матеріалів справи № 920/1741/25, підставою для вимоги позивача про повернення попередньої оплати є не відсутність можливості відвантажувати придбаний товар, а невідповідність товару якісним показникам, що позбавляє позивача можливості отримати товар (зміст вимоги від 19.07.2024 № 19/24, в якій як на підставу повернення коштів позивач вказує на п. 3.4. договору). 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробізнес ТСК” (вул. Миру, буд. 105, с. Сакуниха, Роменський район, Сумська область, 42142, код ЄДРПОУ 32807457) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Антарес Інвест М” (вул. Академіка Богомольця, буд. 7/14, приміщ. 182, м. Київ, 01024, код ЄДРПОУ 37881886) 21 729 грн 01 коп. інфляційних втрат, 4007 грн 34 коп. 3% річних, 308 грн 84 коп. витрат по сплаті судового збору. 

3. У задоволенні позову в іншій частині - відмовити. 

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 09.03.2026.

Суддя	Д.В. Вдовенко