ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/839/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/4345/25 Категорія: 304070000 	Позарецька С.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Карпенко О. В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Наполової Тетяни Анатоліївни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2026 (повний текст рішення складено 30.01.2026, суддя в суді першої інстанції Позарецька С. М.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, 

в с т а н о в и в :

у березні 2025 ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви в редакції від 21.08.2025 просило стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 21 425 грн. 24 коп. та судовий збір в розмірі 3 028 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у будинку АДРЕСА_1 . У квартирі АДРЕСА_2 даного будинку зареєстровані відповідачі у справі.
Позивач надав відповідачам житлово-комунальні послуги належної якості, своєчасно та у повному обсязі. Жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання від відповідача не надходило. 
Отримавши житлово-комунальні послуги, відповідачі не виконали належним чином свого обов`язку по їх оплаті та з грудня 2022 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Крім того вказано, що відсутність між сторонами укладеного договору а постачання послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг в повному обсязі. 
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2026 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з гарячого водопостачання за період з 01.12.2022 по 01.022025 в розмірі 19 145 грн. 31 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» судовий збір в розмірі 686 грн. з кожного.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог обґрунтовано тим, що відповідачами не дотримано вимог Постанови КМУ № 1182 від 11.12.2019, яка затверджує «Правила надання послуги з постачання гарячої води» та типові договори та не проінформовано виконавця послуг про тимчасову відсутність споживачів в житловому приміщенні.
Суд врахував, що в період з січня 2024 року по січень 2025 року при відсутності проведеної повірки лічильників гарячої води та ненадання відповідачами позивачу підтверджуючих документів тимчасової відсутності в помешканні нарахування за надання послуг з гарячого водопостачання здійснювалося по нормі з кількості зареєстрованих в помешканні осіб. Доказів, що позивач неналежно надавав послуги, а відповідачі відмовилися від їх отримання матеріали справи не містять, а відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє обов`язку відповідачів оплачувати надані їм послуги. Розрахунок заборгованості за гаряче водопостачання визнаний судом правильним, тому позов в цій частині позовних вимог було задоволено судом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, суд виходив з того, що така заборгованість відповідачами погашена, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Наполова Т. А. просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог позивача, здійснити перерозподіл судових витрат та постановити окрему ухвалу щодо виявлення фактів порушення законодавства ПрАТ «Черкаське хімволокно», а саме наданні недостовірної інформації про відсутність повірки засобів обліку за наявності відповідних відомостей у Державному реєстрі, штучному створенні заборгованості та порушення законодавства в діяльності юридичної особи, її безпідставному збагаченню.
В апеляційній скарзі зазначено, що висновки суду прямо протирічать обставинам справи та принципу оплату за фактично надані (спожиті) послуги, який закріплений у ст. 901 ЦК України, ст.ст. 7, 9, 13, 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водовідведення». Судом не враховано, що сторони не заперечували обставини незмінності показників лічильників за спірний період. Оплата по показникам лічильників проведена, а фактичне споживання води зафіксовано Актом контрольної перевірки від 14.04.2025. Надавач послуг не висловлював претензій з приводу справності лічильників, тому нарахування заборгованості за нормами на всіх зареєстрованих осіб є порушенням, навіть, якщо повірка прострочена.
Щодо винесення окремої ухвали відносно позивача вказано, що ухвалення незаконного рішення судом першої інстанції стало прямим наслідком процесуальної недобросовісності позивача. Свідомо приховуючи від суду загальнодоступні дані Державного реєстру повірок та заперечуючи чинність власного Акту від 14.04.2025, ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» створила штучний дефіцит доказів. Така поведінка професійного учасника ринку не лише ввела в оману щодо фактичного стану засобів обліку, а й змусила орган правосуддя припуститися помилки при правовій кваліфікації відносин, що є підставою для постановлення окремої ухвали.
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення.
Крім того, представник ОСОБА_1 – адвокат Наполова Т. А. звернулася до суду апеляційної інстанції з клопотанням про залучення нових доказів у даній справі в порядку вимог ч.3 ст.367 ЦПК України.
Згідно до вимог ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
В якості доказів наявності неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції представник у клопотанні вказала, що це пов`язане з недобросовісною поведінкою представника позивача у суді першої інстанції, який приховував свої заперечення щодо обставин справи до останнього засідання. 
На підставі вищевикладеного та враховуючи той факт, що такі докази існували на момент розгляду справи, однак не були подані до суду першої інстанції в підтвердження своєї позиції, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність відмови в його задоволенні, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з незалежних від заявника причин.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
За правилами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості в розмірі 21 425,24 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» про стягнення боргу за гаряче водопостачання.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційних скарг і лише в оскаржуваній частині рішення.
Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення сторонами не оскаржується.
При розгляді справи судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 № 2444) та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000, № 1480 від 31.10.2007, забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.
З відповідей з Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 17.06.2025 у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 (з 05.02.2017 дотепер), ОСОБА_3 (з 16.07.2014 по 07.05.2025, ОСОБА_2 (з 08.08.2014 дотепер), ОСОБА_4 (з 26.01.2011 дотепер), а також неповнолітні ОСОБА_5 (з 20.03.2018 по 07.05.2025) та ОСОБА_6 (з 20.03.2018 по 07.05.2025).
Квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 , в підтвердження чого надано договір купівлі-продажу квартири від 21.11.1996.
До вищевказаної квартири надаються послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) від ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», відповідачі отримують (отримували) відповідні послуги протягом спірного періоду (зокрема, і ті особи, що знялися з реєстраційного обліку 07.05.2025), відкрито о/р № НОМЕР_1 .
Відповідно до листа-розрахунку станом на 01.02.2025 наявна заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання в сумі 19 415 грн. 31 коп. 
Сторонами не заперечено ту обставину, що в квартирі встановлено два лічильники обліку гарячого водопостачання (у кухні та в санвузлі). 
Згідно Акту контрольної перевірки, пломбування/розпломбування засобів обліку (лічильника) гарячої води від 14.04.2025, складеного представником позивача Цапліною В. О. та споживачем ОСОБА_1 вбачається: лічильник гарячої води № 286439 показник 89; лічильник гарячої води № 286793 показник 180; було здійснено роботи по розпломбуванню лічильників, зокрема, гарячого водопостачання на повірку. Зазначено, що відповідальність за цілісність та збереження засобів обліку гарячої води та встановлених на них пломб Державним повірником і виконавцем послуг покладається на споживача. Споживач несе відповідальність за проведення періодичної повірки приладів обліку.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з поставання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, Методикою розподілу, яка затверджена Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно з наведеним вище, ПрАТ «Черкаське хімволокно», як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
З моменту надання позивачем споживачам послуг з гарячого водопостачання, відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачами зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. 
Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з ч. 1 ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.
Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. На це вказала Велика Палати Верховного Суду в своїй постанові від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 та Верховний Суд у постановах від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц, від 18.09.2019 у справі № 369/3682/16-ц, від 07.02.2024 у справі № 372/2236/21, від 20.11.2024 у справі № 372/2236/21. 
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. 
Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. 
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України). 
Під час розгляду справи судом встановлено і сторони не заперечили даної обставини, що в квартирі, в якій зареєстровані відповідачі встановлено два лічильники обліку гарячого водопостачання (у кухні та в санвузлі). 
Відповідно до п. 26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 визначено, що обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу № 315.
Згідно п.п. 37, 38, 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуги може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Як передбачено п. 45 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182, індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема: оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором; інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуги у разі її невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі; надавати виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Надавати інформацію щодо площі квартири (приміщення) для розподілу обсягів теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), тощо.
Отже, враховуючи п. 45 вищевказаних Правил, якщо споживач відсутній у житловому приміщенні понад 30 календарних днів чи якщо відсутність перевищує шість місяців, для реалізації права на неоплату вартості послуги (за відсутності приладів обліку) він зобов`язаний проінформувати про це надавача послуг у відповідності до встановленого зазначеними Правилами порядку з наданням відповідного переліку підтверджуючих документів та відповідної заяви.
Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено і на підставі цього він дійшов обґрунтованого висновку про те, що протягом часу з січня 2024 по січень 2025 відповідачами у відповідності до п. 45 Правил відповідні документи у визначеному порядку та у визначений спосіб позивачу не подавалися.
Суд надав належну оцінку довідці ОСББ «Героїв Дніпра, 81» та обґрунтовано врахував, що така довідка не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки рішенням сесії Черкаської міської ради від 23.06.2022 №26-12, з урахуванням рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 27.06.2023 №724 (із внесеними змінами) затверджено Положення про порядок складання акту опитування сусідів, видачі довідок щодо проживання громадян у місті Черкаси та затверджено Порядок і бланк опитування сусідів. При цьому, такі повноваження органом місцевого самоврядування делеговані Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, а не обслуговуючим організаціям.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що долучені до матеріалів справи копії посвідчення водія, та реєстраційні картки відвідувача із датами видачі 05.04.2022 та терміном дії до 04.04.2025 не можуть слугувати беззаперечним підтвердженням, що відповідачі дійсно не проживали у квартирі АДРЕСА_3 в період з 2022 по 2025 рік. 
Доказів повідомлення суб`єкта надавача комунальних послуг у спосіб та в порядку, визначеному п. 45 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 про відсутність споживачів у квартирі протягом тривалого періоду, що є їхнім безпосереднім обов`язком для реалізації права на неоплату вартості послуги під час розгляду справи відповідачами не надано.
Згідно відповіді ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» № 24/2853 від 29.04.2025 (а.с. 173-174 т. 1) вбачається, що період повірки засобу обліку послуги гарячого водопостачання в кв. АДРЕСА_3 закінчено в грудні 2023 року. Враховуючи викладене оплату послуг гарячого водопостачання переведено на норму з січня 2024 року. Лічильник прийнято на комерційний облік з моменту надання документів на повірку та опломбування лічильника з 18.04.2025 без перерахунку за попередній період. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); повірка засобів вимірювальної техніки – сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють та підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам; повірочна лабораторія – підприємство чи організація або їх відокремлений підрозділ, що проводить повірку засобів вимірювальної техніки.
Засоби обліку, в тому числі і гарячої води (лічильники води), повинні своєчасно приходити метрологічну повірку, з урахуванням встановлених міжповірочних інтервалів, відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747. При цьому визначено, що міжповірочний інтервал всіх лічильників води становить 4 роки.
Відповідно до п.п. 3 п. 4 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано врахував положення Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 та положення наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, правильно визначився з тією обставиною, що міжповірочний інтервал лічильників гарячої води закінчився в грудні 2023 року, а тому такий лічильник було правомірно знято позивачем з абонентського обліку і його показники не приймаються до моменту повторної постановки на облік після проходження повірки. Під час розгляду справи в місцевому суді відповідач ОСОБА_1 підтвердила той факт, що у лютому 2024 року вона отримала повідомлення від підприємства про необхідність проходження повірки лічильників та про неприйняття показників та про зняття лічильників з обліку, тому обов`язок підприємства щодо повідомлення споживача про необхідність вчинення нею відповідних дій виконаний. Не спростовано й ту обставину, що на повторний облік поставлено лише 18.04.2025 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, вимогам ст. 901 ЦК України, ст.ст. 7, 9, 13, 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водовідведення» відхиляються колегією суддів, оскільки під час розгляду справи встановлено, що позивач надав послуги належної якості та в повному обсязі. Відповідачі від отриманих послуг в установленому порядку не відмовлялися. Із врахуванням наданих сторонами доказів вбачається, що позивачем правомірно здійснено нарахування плати за гаряче водопостачання в період з січня 2024 року по січень 2025 року за нормами споживання, оскільки доказів щодо постановлення лічильників води за гаряче водопостачання на облік у період з січня 2024 року по січень 2025 року матеріали справи не містять.
Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що лічильники гарячого воподопостачання розпломбовано лише 14.04.2025, що підтверджується актом (а.с. 158 т. 1) та опломбовано і прийнято на облік з 18.04.2025, що підтверджується актом від 18.04.2025 (а.с. 159 т.1), тому висновок суду про відсутність підстав для здійснення перерахунку по оплаті з гарячого водопостачання за минулий період, тобто з січня 2024 по січень 2025 включно є правильним. 
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції про порушення норм матеріального права, що призвело до порушення норм процесуального законодавства були предметом дослідження колегії суддів, визнаються необґрунтованими, оскільки доводи  скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції. 
Щодо вимоги апеляційної скарги про винесення окремої ухвали відносно ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», колегія суддів, враховує наступне.
Скаржник вважає, що наявні порушення з боку позивача, які виразилися в зловживанні процесуальними правами, наданні суду недостовірної інформації про відсутність повірки засобів обліку за наявності відповідних відомостей у Державному реєстрі, штучному створенні заборгованості, що є підставою для постановлення відносно позивача окремої ухвали.
Відповідно ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Частиною 2 ст. 262 ЦПК України визначено, що суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
Згідно із ст. 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 ЦПК України може постановити окрему ухвалу.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Суд апеляційної інстанції не встановив порушень, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали у цій справі відносно позивача ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ»
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2026 в оскаржуваній частині у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника позивача – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в  :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2026 в оскаржуваній частині у даній цивільній справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
Повну постанову складено 24.03.2026.

Суддя-доповідач

Судді