П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/20096/25	

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,
повний текст судового рішення
складено 21.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
-  Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звернулася з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (у формі протоколу №12/в від 28 лютого 2024 року засідання Комісії) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги мені, ОСОБА_2 , члену сім`ї (матері) померлого ОСОБА_3 , внаслідок смерті ОСОБА_1 військовослужбовця, що мала місце в період проходження ним військової служби внаслідок захворювання.
- зобов`язати комісію Міністерства оборони України призначити і виплатити члену сім`ї (матері) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю (сина) ОСОБА_3 , відповідно до статей 16, 16-2, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у ран загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, що відповідає 750-кратному прожитковому мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що як вбачається зі змісту Витягу протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної ВЛК (Протоколу №12 від 02 січня 2024 року) в останньому не відображено та не зазначено, що смерть ОСОБА_3 , настала внаслідок навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства. У відповідності до інформаційних висновків, з їх змісту вбачається «...Причиною смерті солдата ОСОБА_3 , є серцево-судинна недостатність. Кардіоміопатія, неуточнена», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно лікарського свідоцтва про смерть №52 від 18.08.2023 року причиною смерті солдата ОСОБА_3 є серцево-судинна недостатність. Кардіоміопатія, неуточнена. Таким чином, відсутні належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 , дій у стані алкогольного, що мали своїм наслідком його смерть, а отже висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу як члену його родини є безпідставним.
Відтак, позивачка не погоджується із рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (у формі протоколу № 12/в від 28 лютого 2024 року засідання Комісії) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачці - члену сім`ї (матері) померлого ОСОБА_3 внаслідок смерті військовослужбовця, що мала місце в період проходження ним військової служби внаслідок захворювання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (адреса: просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022) - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (у формі протоколу № 12/в від 28 лютого 2024 року засідання Комісії) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , члену сім`ї (матері) померлого ОСОБА_3 , внаслідок смерті військовослужбовця, що мала місце в період проходження ним військової служби внаслідок захворювання. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. У решті позову – відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1200 грн. 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, представник Міністерства оборони України подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі №420/20096/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 . Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що законодавцем визначено, що є неможливим призначення одноразової грошової допомоги, якщо військовослужбовець вчиняв будь-які дії своєї життєдіяльності у відповідних станах сп`яніння, які закінчуються смертю незалежно від її причини, що визначається медичними спеціалістами. 
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , який проходив військову службу по мобілізації у відділенні управління командира дивізіону взводу управління самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 .
16.08.2023 року військовою частиною НОМЕР_2 видано ОСОБА_3 відпускний квиток № 544, згідно з яким його звільнено у відпустку за сімейними обставинами за 2023 рік терміном 5 діб з 17.08.2023 по 21.08.2023.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер за місцем проживання с. Пиріжна Кодимська МГ Подільського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , лікарським свідоцтвом про смерть №52 від 18.08.2023 року, довідкою Відділу з питань державної реєстрації актів цивільного стану №18 від 18.08.2023 року, сповіщенням про смерть №6554 від 19.08.2023 року. 
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №52 від 18.08.2023 року, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок захворювання - серцево-судинна недостатність. Кардіоміопатія, неуточнена.
У сповіщенні про смерть №6554 від 19.08.2023 року зазначено, що матрос ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок серцево-судинної недостатності за місцем проживання с. Пиріжна Кодимська МГ Подільського району Одеської області. Це сповіщення є підставою для подання документів про призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.
Згідно з даними витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військової-лікарської комісії (протокол №12 від 02.01.2024) захворювання матроса ОСОБА_3 , 1993 р.н.: «Серцево-судинна недостатність. Кардіоміопатія, неуточнена», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть, лікарським свідоцтвом про смерть, актом службового розслідування ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
ОСОБА_1 відповідно до вимог п.20 Постанови КМУ №975 від 25.12.2013 року подала заяву з відповідними додатками до неї, про вирішення питання щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 .
28.02.2025 року, розглянувши подані документи комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, яка оформлена протоколом №12/в від 28.02.2025 року, (пункт 19) матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, матроса ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
У витязі з протоколу №12/в від 28.02.2025 року (пункт 19) вказано, що відповідно до акту службового розслідування військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, перебуваючи у відпустці за сімейними обставинами, тіло якого було знайдено за місцем проживання останнього. 3гідно з висновком експерта Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 11.09.2023 №52 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,97%, що відповідає сильному ступеню алкогольному сп`янінню, що в свою чергу могло спряти настанню смерті. Причиною смерті ОСОБА_3 стала серцево-судинна недостатність.
Згідно з вимогами статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння.
Вважаючи протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (у формі протоколу № 12/в від 28 лютого 2024 року позивач звернулася за захистом своїх порушених прав і інтересів з відповідною позовною заявою до суду.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з вимогами ст. 2 Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Статтею 40 вказаного вище Закону закріплено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Відповідно до вимог ст.41 Закону України №2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-XII) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з вимогами пункту 2 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (ч.3 ст.16 Закону №2011-XII).
За положеннями ст.161 Закону №2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Частиною 4 цієї статті визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: 1) діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; 2) вдова (вдівець); 3) батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); 4) внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); 5) жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; 6) утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У статті 162 Закону №2011-XII передбачені розмір одноразової грошової допомоги.
Так, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Частиною 3 статті 162 Закону №2011-XII визначено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень;
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту «а» пункту 1 цієї статті.
Згідно з вимогами статті 163 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.
Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за наявності особистого розпорядження виплачується особі (особам), на користь якої (яких) складено особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні. У таких випадках розмір часток обраховується із суми, що залишилася після виплат, визначених абзацом другим пункту 2 статті 16-1 цього Закону.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна з таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, у рівних частках.
Відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.
Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 (далі – Порядок №975).
Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Згідно з вимогами п.10 Порядку №975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Також вказаним пунктом визначено перелік документів, які додаються до заяви.
Відповідно до вимог пунктів 12-13, 15 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Колегія суддів зазначає, що з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що спірна одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Отже, при відмові в призначенні допомоги з підстав навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства, слід встановити причинно-наслідковий зв`язок, зокрема, що смерть (загибель) військовослужбовця настала внаслідок навмисного (усвідомленого) самоушкодження, що має підтверджуватись відповідними документами.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що підставою для відмови Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у призначенні матері померлого військовослужбовця ОСОБА_3 у призначенні одноразової грошової допомоги, став факт виявлення в крові на час смерті спирту етилового. Відповідач вказував на те, що за положеннями ст. 164 Закону №2011-XII вказані обставини виключають можливість призначення і виплати одноразової грошової допомоги, оскільки згідно із зазначеною статтею призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей з лікарського свідоцтва про смерть №52 від 18 серпня 2023 року, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок захворювання - серцево-судинна недостатність. Кардіоміопатія, неуточнена (а.с.15).
У сповіщенні про смерть №6554 від 19.08.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено, що матрос ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок серцево-судинної недостатності за місцем проживання с. Пиріжна Кодимська МГ Подільського району Одеської області. Це сповіщення є підставою для подання документів про призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку (а.с.19).
Згідно з даними з витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військової-лікарської комісії (протокол № 12 від 02.01.2024) захворювання матроса ОСОБА_3 , 1993 р.н.: «Серцево-судинна недостатність. Кардіоміопатія, неуточнена», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено медичними та військово- обліковими документами, свідоцтвом про смерть, лікарським свідоцтвом про смерть, актом службового розслідування ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (а.с.22).
Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі №640/6477/19, аналізуючи положення пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-XII та пункту 19 Порядку №975, дійшов висновку, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Трактування положень пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-XII у зазначеній інтерпретації узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.04.2018 (справа №802/1869/17-а), від 04.03.2020 (справа №813/2071/17) та від 15.06.2022 (справа №826/4813/18).
З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок серцево-судинної недостатності, кардіоміопатія, неуточнена, а не навмисне (усвідомлене) самоушкодження, тому, у цьому випадку не може бути застосовано пункт «в» частини 1 статті 16-4 Закону №2011-XII.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку відсутні належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а отже висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу є безпідставним, а отже судом першої інстанції обґрунтовано скасовано оскаржуване рішення відповідача.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що зобов`язання судом відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу у зв`язку зі смертю військовослужбовця може мати місце лише у випадку, якщо суд встановив відсутність інших підстав для відмови у призначенні та виплаті такої допомоги, які передбачені законом.
Враховуючи те, що суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, є передчасним, то суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_3 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 у справі №480/4122/22.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко