ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року 
м. Чернівці
справа № 727/13541/25
провадження 822/475/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Височанської Н.К., 
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» ,
відповідач ОСОБА_1 ,
апеляційна скарга Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 грудня 2025 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Літвінова О.Г.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Посилавсяя на те, що 24 квітня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту №4031448-512.
Вказує, що у відповідності до змісту вищевказаного кредитного договору та умов паспорту, споживчого кредиту за продуктом «зручна готівка МАКСИМУМ», кредитування відповідача здійснювалось на наступних умовах: строк кредитування - 24 місяці; цільове призначення кредиту – на власні потреби; розмір процентної ставки за користування кредитом - 0,01% річних; комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 6,9% щомісячно.
Вказує, що на виконання умов вищевказаного кредитного договору позивач надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 31428 гривень 60 копійок, шляхом їх перерахування на її поточний рахунок № НОМЕР_1 .
Стверджує, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці вищевказані кредитні кошти в обсязі обумовленому кредитним договором, які отримані останньою у спосіб передбачений зазначеним кредитним договором.
Разом з тим, зауважує, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, у неї виникла прострочена заборгованість за заявою-договором про надання споживчого кредиту №4031448-512 від 24 квітня 2024 року, яка станом на 20 жовтня 2025 року становить 60 965 гривень 76 копійок, з яких: 26 266 гривень 06 копійок. - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками – 02 гривні 58 копійок; 34 697 гривень 12 копійок – заборгованість по комісії.
АТ «ТАСКОМБАНК» просив суд стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену заборгованість та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 грудня 2025 року позов АТ «ТАСКОМБАНК» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за заявою-договором про надання споживчого кредиту №4031448-512 від 24 квітня 2024 року в розмірі 26268 гривень 64 копійки, з яких: 26266 гривень 06 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 2 гривні 58 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом. 
Вирішено питання про судові витрати.
Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції прийшов до висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, за якими відповідач взяла на себе зобов`язання повернути позивачеві кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними. Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення комісії суд виходив із безпідставності вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 нарахованої комісії за обслуговування кредиту у розмірі 34697 гривень 12 копійок.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі АТ «ТАСКОМБАНК», просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та задовольнити позов цій частині.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 24 квітня 2024 року між сторонами укладено заяву-договір №4031448-512 про надання споживчого кредиту, де, крім іншого, було обумовлено в п.1.1.4. комісію за обслуговування кредиту 6,9 % щомісячно.
Підписанням та поданням заяви-договору позичальник підтвердив, що він попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування».
Вказує, що зазначити, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п.17 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів»).
Звертає увагу, що банком зокрема, але не виключно надаються наступні супутні послуги, за які стягується комісійна винагорода за управління кредитом/комісія за обслуговування кредиту:
- при частковому достроковому поверненні кредиту здійснювати коригування кредитних зобов`язань позичальника у бік їх зменшення таким чином: - розмір платежу незмінний, а змінюється дата і розмір останнього платежу за Кредитом;
- у разі письмової заяви позичальника з проханням не скорочувати строк кредитування, залишити його незмінним, банк проводить коригування розміру платежу, виходячи з нового залишку за кредитом;
- оформлення позичальнику нового графіку повернення кредиту, який надається позичальнику на його письмову вимогу або надсилається поштою до відома позичальника банком самостійно;
- виконання банком доручення позичальника на договірне списання коштів з рахунків позичальника в розмірі щомісячного платежу згідно з графіком;
- інформування позичальника про найменування та місцезнаходження бюро кредитних історій, до якого банк передаватиме інформацію для формування кредитної історії, шляхом розміщення інформації на зовнішньому корпоративному сайті банку. Підтримання даної інформації в актуальному стані;
- доручення позичальника на внесення інформації щодо його кредитних зобов`язань за кредитним договором та користування інформацією про кредитну історію позичальника шляхом взаємодії з бюро кредитних історій (тобто підтримання кредитної історії позичальника в бюро кредитних історій в актуальному стані;
- надання консультаційних послуг позичальнику з усіх питань, що стосуються надання та обслуговування кредиту, та інше.
Також, до переліку супутніх послуг, які можуть бути надані споживачеві, при наданні банком споживчого кредиту, зокрема відноситься: відкриття поточного/карткового рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості, що, наприклад, пов`язано з бажанням позичальника отримувати виписки за кредитним/картковим рахунком, надання консультаційних, у тому числі юридичних послуг тощо. Аналізуючи викладені норми закону, обслуговування кредиту - є супутньою послугою, за надання якої можливо встановлення комісії.
З посиланням на норми права, що регулюють спірні правовідносини, та вказуючи, про те, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту передбачена кредитним договором, який підписано сторонами, просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким вимоги задовольнити. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Посилається на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними. 
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції
24 квітня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту №4031448-512., шляхом акцептування відповідачкою публічної пропозиції, яка розміщена на веб-сайті банку (www.tascombank.com.ua), на укладення договору про комплексне банківське обслуговування і приєднання до умов договору, відповідно до умов якого відповідачці було надано споживчий кредит в розмірі 31 428 гривень 60 копійок, на строк 24 місяців; цільове призначення кредиту - на власні потреби; розмір процентної ставки за користування кредитом - 0,01% річних; комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 6,9% щомісячно (а.с.7-10).
На виконання умов вищевказаного кредитного договору позивачем АТ «ТАСКОМБАНК» було спрямовано на банківський рахунок № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК», який належить відповідачці ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 31 428 гривень 60 копійок.
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору №4031448-512 від 24 квітня 2024 року (а.с.14-15) вбачається, що сума боргу по кредитному договору відповідачки ОСОБА_1 , станом на 20 жовтня 2025 року становить 60 965 гривень 76 копійок, з яких: 26 266 гривень 06 копійок - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками – 02 гривні 58 копійок ; 34697 гривень 12 копійок – заборгованість по комісії.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залинити без задоволення наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, доводи апеляційної скарги водяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позову, а тому відповідно до ст.367 ЦПК апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише у вказаній частині.
За ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до частин першої та другої ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі, якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними, а договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», а саме 10 червня 2017 року, щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі №461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами №204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У справі, яка переглядається, встановлено, що умовами оспорюваного кредитного договору передбачена необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з управлінням кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу.
Зі змісту п.1.4 заяви-договору про надання споживчого кредиту №4031448-512 від 24 квітня 2024 року вбачається, що відповідачу встановлено комісію за обслуговування кредиту у розмірі 6,9 % щомісячно.
При цьому, в кредитному договорі АТ «ТАСКОМБАНК» не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банк встановив щомісячну комісію за обслуговування кредиту.
Встановлено, що умови заяви-договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а відповідно передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема, інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншої інформації, що суперечить вимогам ч.ч.1, 2 ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.
Враховуючи, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення заяви-договору, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за договором, є нікчемними.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог АТ «ТАСКОМБАНК» в частині стягнення із відповідача комісії, оскільки умови заяви-договору щодо обов`язку здійснення платежів за комісією є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в розмірі 34 697 гривень 12 копійок стягненню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги про досягнення між сторонами згоди по всіх істотних умовах заяви-договору №4031448-512 від 24 квітня 2024 року та вільного волевиявлення учасників правочину колегія суддів оцінює критично, оскільки вказане не спростовує нікчемність п.1.4 заяви-договору щодо встановлення позивачем комісії за обслуговування кредиту у розмірі 6,9 % щомісячно без зазначення переліку додаткових та супутніх банківських послуг з боку кредитодавця.
На переконання апеляційного суду, позивач АТ «ТАСКОМБАНК» не зазначав при зверненні до суду та не довів факту надання відповідачу додаткових послуг з обслуговування кредиту, за які може бути стягнута окрема плата (комісія). При цьому, дії банку, пов`язані з веденням кредитної лінії чи касово-розрахунковим обслуговуванням, не можуть розглядатися як «додаткові послуги», оскільки є невід`ємною складовою банківського обслуговування, що здійснюється з ініціативи банку для забезпечення належної якості надання фінансових послуг та їх зворотності.
Банк дійсно може самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги, однак лише у випадках, коли це не суперечить чинному законодавству. При цьому, щомісячна комісія за обслуговування кредиту не є процентами за користування кредитними коштами та не може використовуватися як механізм подвійного стягнення плати за кредит.
Виходячи з вищенаведеного, судова колегія вважає, що суд правильно встановив обставини справи, рішення суду в частині відмови у задоволені позову про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 грудня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови – 11 березня 2026 року.
Головуючий       М. І. Кулянда 
Судді:         О.О. Одинак 
Н.К. Височанська