Справа № 130/2105/25
Провадження № 22-ц/801/552/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року	Справа № 130/2105/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Рибчинського В.П., Оніщука В.В.,
розглянув у порядку письмового провадження справу № 130/2105/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.11.2025, ухвалене у складі судді Грушковської Л.Ю. в приміщенні суду в м. Жмеринка, - 
в с т а н о в и в :

16.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4091937 від 3.07.2021 у розмірі 27454 грн., з яких : 5670 грн заборгованість за тілом кредиту; 20454 грн заборгованість за процентами; 1330 грн заборгованість за комісією; судові витрати 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 3.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі – ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4091937, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 7000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений договором. 
27.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №78-МЛ. Згідно вищевказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4091937 від 3.07.2021. Отже, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.11.2025 в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подано апеляційну скаргу (вх № 414/26 від 12.01.2026), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн судовий збір за подання позовної заяви, витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не надано оцінки тій обставині, що кредитний договір № 4091937 було підписано відповідачем електронним підписом, створеним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора; позивачем надано до суду першої інстанції довідку про ідентифікацію клієнта, ка підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 отримала одноразовий ідентифікатор Z48220 та вказано номер телефону, на який відправлено ідентифікатор. Кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. Наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 78-МЛ від 27.10.2021 свідчить про відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржників, у тому числі, і до конкретного боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4091937 від 3.07.2021. Відповідачем було здійснене часткове погашення заборгованості, погашення частини тіла кредиту, нарахованих процентів та комісії за пролонгацію, що свідчить про визнання відповідачем факту укладення договору, отримання кредитних коштів та наявності заборгованості. Відповідачем була направлена позивачу заяву про реструктуризацію кредитної заборгованості та списання штрафних санкцій, в якій відповідач визнала факт укладення кредитного договору та виді кредитних коштів.
До апеляційної скарги позивачем додано заяву про реструктуризацію кредитної заборгованості та стягнення штрафних санкцій за кредитним договором адресованої ОСОБА_1 на адресу ТОВ «ФК «Кредит Капітал».
23.01.2026 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 1001/26) ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Колегія суддів ознайомившись із доданою до апеляційної скарги заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості та стягнення штрафних санкцій за кредитним договором адресованої ОСОБА_1 на адресу ТОВ «ФК «Кредит Капітал» дійшла висновку про відмову в її долученні до матеріалів справи, враховуючи положення частини третьої статті 367 ЦПК України, позивачем не надано доказів неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. 
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подано апеляційну скаргу на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.11.2025 у справі з ціною позову (27454), що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (99840 грн).
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 756/1529/15-ц).
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України. 
У справі встановлено наступні обставини.
1.07.2021 на сайті miloan.ua було створено Анкету-заяву на кредит № 4091937, згідно з якою сума кредиту становить 7000 грн, строк кредиту: 16 днів з 3.07.2021, дата повернення кредиту: 19.07.2021, сума до повернення: 10570 грн. Комісія за надання кредиту: 1330 грн., проценти за користування кредитом: 2240 грн., нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, позичальник ОСОБА_1 /а. с. 16-17/.
3.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4091937, відповідно до умов якого :
кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1);
сума кредиту становить 7000,00 грн; кредит надається строком на 16 днів з 3.07.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 19.07.2021. Комісія за надання кредиту: 1330,00 грн, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом: 2240,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2,.2.3 цього Договору (п. 1.2 - 1.5 розділу 1); 
кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1).
/а. с. 17 зворотна сторона – 21/.
На аркушах справи 21 - 22 зворотна сторона міститься графік платежів за договором про споживчий кредит 4091937 від 3.07.2021, копія паспорта споживчого кредиту (додаток № 2 до договору про споживчий кредит 4091937 від 3.07.2021).
Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 укладено договір № 4091937 від 3.07.2021 за допомогою підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Z48220 /а. с. 23/.
Відповідно до платіжного доручення №50356712 від 03.07.2021, ТОВ «Мілоан» через ТОВ «ФК Елаєнс» перерахував ОСОБА_1 на банківську картку «Visa» № НОМЕР_1 *00 грошові кошти в сумі 7000 грн із зазначенням платежу: кошти згідно з договором 4091937 /а. с. 23 зворотна сторона/.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором 4091937 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 27454 грн., з яких : 5670 грн заборгованість за тілом кредиту; 20454 грн заборгованість за процентами (період з 3.07.2021 по 17.10.2021 (107 днів)); 1330 грн заборгованість за комісією; судові витрати 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. 
27.10.2021 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу №78-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Кредит-капітал» Права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим Договором /а. с. 28 зворотна сторона-33/.
Відповідно до платіжної інструкції ТОВ ФК «Кредит-Капітал» перераховувало на рахунок ТОВ «Мілоан» грошові кошти, як оплату згідно з договором відступлення права вимог №78-МЛ від 27.10.2021 /а. с. 34/.
На аркуші справи 34 зворотна сторона – 35 міститься досудова вимога від 10.07.2025, за підписом директора ТОВ «ФК Кредит-капітал» Хробак М.Р., адресована ОСОБА_1 . 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору №4091937 від 3.07.2021 та перерахування кредитором позичальникові кредитних коштів. Надані суду додатки до договору про споживчий кредит № 4091937 від 03.07.2021 №1 графік платежів та №2 паспорт споживчого кредиту №4091937, як і кредитний договір, не підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача ОСОБА_1 .
Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на таке. 
Щодо доведеності укладення договору про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами (частина перша статті 13 Закону України «Про споживче кредитування»).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як установлено, 3.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4091937/а. с. 17 зворотна сторона – 21/. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 укладено договір № 4091937 від 3.07.2021 за допомогою підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Z48220 /а. с. 23/.
У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. 
В силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.
Укладання кредитного договору в електронному вигляді регулюється Законом України «Про електронну комерцію». Такий договір укладається шляхом акцепту оферти через інформаційно-телекомунікаційну систему, із застосуванням електронного підпису, зокрема — одноразового ідентифікатора. Електронний договір, підписаний у передбаченому законом порядку, прирівнюється до письмового.
Особа, що укладає електронний договір, має бути ідентифікована за допомогою особистих даних (паспорт, ІПН, телефон, банківська картка тощо). Відповідно до законодавства, факт входу користувача в особистий кабінет, подання заявки, акцепт умов та підтвердження через одноразовий ідентифікатор свідчать про волевиявлення на укладення договору.
Відповідачем не надано доказів, що у цій справі договір про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений з порушенням вимог законодавства.
Суд першої інстанції не надав оцінки й тій обставині, що відповідачем було здійснене часткове погашення заборгованості, погашення частини тіла кредиту, нарахованих процентів та комісії за пролонгацію. 
В апеляційній скарзі позивач посилається й на ту обставину, що відповідачем була направлена позивачу заява про реструктуризацію кредитної заборгованості та списання штрафних санкцій, в якій відповідач визнала факт укладення кредитного договору та виді кредитних коштів. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем укладення договору про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..
Щодо відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021, укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (постанові Верховного Суду від 7.02.2018 у справі № 2-2035/11, постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
У справі встановлено, що 27.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 78-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Кредит-капітал» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим Договором /а. с. 28 зворотна сторона-33/. Відповідно до платіжної інструкції ТОВ ФК «Кредит-Капітал» перераховувало на рахунок ТОВ «Мілоан» грошові кошти, як оплату згідно з договором відступлення права вимог №78-МЛ від 27.10.2021 /а. с. 34/.
Доказів того, що договір факторингу № 78-МЛ від 27.10.2021, укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» визнані недійсним суду не надано, а тому колегія суддів вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021, укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..
Щодо доведеності розміру заборгованості.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У постанові Верховного Суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 зазначено, що: в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
На підтвердження перерахування коштів на користь відповідача за договором про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , позивачем надано суду копію платіжного доручення № 50356712 від 3.07.2021, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» через ТОВ «ФК Елаєнс» перерахував ОСОБА_1 на банківську картку «Visa» № НОМЕР_1 *00 грошові кошти в сумі 7000 грн із зазначенням платежу: кошти згідно з договором 4091937 /а. с. 23 зворотна сторона/.
Відповідачем не надано доказів на спростування отримання кредитних коштів, навпаки дії відповідача щодо здійснення часткового погашення заборгованості, погашення частини тіла кредиту, нарахованих процентів та комісії за пролонгацію, направлення відповідачем позивачу заяви про реструктуризацію кредитної заборгованості та списання штрафних санкцій, свідчать про визнання відповідачем факту укладення кредитного договору та виді кредитних коштів. 
Факт звернення з заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості та списання штрафних санкцій відповідача до позивача у відзиві на апеляційну скаргу визнається відповідачем (частина перша статті 82 ЦПК України).
Відповідно до договору про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 :
кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1);
сума кредиту становить 7000,00 грн; кредит надається строком на 16 днів з 3.07.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 19.07.2021. Комісія за надання кредиту: 1330,00 грн, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом: 2240,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2,.2.3 цього Договору (п. 1.2 - 1.5 розділу 1); 
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 27454 грн., з яких : 5670 грн заборгованість за тілом кредиту; 20454 грн заборгованість за процентами (період з 3.07.2021 по 17.10.2021); 1330 грн заборгованість за комісією; судові витрати 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. 
Позивач зазначає, що відповідач продовжила користуватись кредитними коштами після 19.07.2021, здійснила погашення частини нарахованих відсотків, тіла кредиту та комісії за пролонгацією, що призвело до автоматичної пролонгації дії кредитного договору відповідно до п.2.3 договору. 
Нарахування відсотків відповідачу здійснювалось в наступні періоди та за такими пунктами договору : 
З 3.07.2021 по 19.07.2021 відсотки нараховувалися згідно п.1.5.2 договору, що передбачає нарахування відсотків за користування кредитом за стандартною (базовою) ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту аза кожен день користування кредитом;
З 20.07.2021 по 18.08.2021 відсотки нараховувалися згідно п.п.1.5.2, 2.3.1.1 договору (пролонгація на пільгових умовах);
З 19.08.2021 по 17.10.2021 відсотки нараховувалися згідно п.п.1.6, 2.3.1.2 договору (пролонгація на стандартних умовах).
Колегія суддів вважає доведеними позивачем позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021 в розмірі 26124 грн., з яких : 5670 грн заборгованість за тілом кредиту; 20454 грн заборгованість за процентами (період з 3.07.2021 по 17.10.2021).
Водночас, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по комісії в розмірі 1330 грн є недоведеними з наступних підстав.
У постанові ВС від 9.10.2024 у справі № 582/202/22 зазначено про те, що аналіз змісту договорів споживчий кредит № 4243448 та № 101161559 від 12.12.2021, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому ТОВ «Мілоан» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних кредитних договорів, а тому положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісії за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 1.5.1 комісія за надання кредиту: 1330,00 грн, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово.
Колегія суддів зазначає, аналіз змісту договору про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позичальнику та за які встановлена щомісячна комісія, а тому позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021, а тому положення 1.5.1 договору про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021 щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заслуговує на увагу частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021 в розмірі 26124 грн., з яких : 5670 грн заборгованість за тілом кредиту; 20454 грн заборгованість за процентами (період з 3.07.2021 по 17.10.2021). В іншій частині позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають. 
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
В суді першої та апеляційної інстанцій ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесено судові витрати в розмірі 2422,40 грн судовий збір за подання позовної заяви, витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 8000 грн, 3633,60 грн судовий збір за подання апеляційної скарги. 
Судом позов задоволено частково в розмірі 95,08 % (26124 х 100 : 27454 = 95,08 %).
Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи є явно завищеною /а. с. 59/.
Враховуючи наведене, принцип пропорційності розподілу судових витрат, колегія суддів вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі : судовий збір 5758,04 грн(2422,40 + 3633,60 = 6056 х 95,08 % = 5758,04 грн), а також витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їхньої вартості.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.11.2025 скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4091937 від 3.07.2021 в розмірі 26124 (двадцять шість тисяч сто двадцять чотири) гривні, з яких : 5670 гривень заборгованість за тілом кредиту; 20454 гивні заборгованість за процентами (період з 3.07.2021 по 17.10.2021).
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати в розмірі 5758 гривень 04 копійки судовий збір та 4000 гривень витрати на правничу допомогу, всього 9758 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 04 копійки. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя     Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В.П. Рибчинський