Справа № 991/1307/25
Провадження №11-кп/991/76/26
Головуюча суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року місто Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду питання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, 
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (далі - Апеляційна палата) перебуває кримінальне провадження № 42019171190000068, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Вищого антикорупційного суду від 11.12.2025
Цим вироком суд першої інстанції визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі - КК України), і ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України та призначив їм покарання:
- ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, установах та організаціях державної та комунальної форм власності (тих, в яких розмір державної частки становить більше 50%), пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на 3 роки, зі штрафом 13 600 грн.
- ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців з позбавленням права обіймати посади в суб`єктах господарювання усіх форм власності, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, строком на 2 роки 10 місяців зі штрафом 12 750 грн.
У цьому провадження, ухвалою слідчого судді від 22.05.2023 (справа 991/3381/23) відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Через неявку обвинуваченого ОСОБА_6 у судові засідання й оголошенням його у міжнародний розшук, суд першої інстанції 01.04.2025 постановив ухвалу про здійснення відносно нього спеціального судового провадження
У зв`язку з затриманням ОСОБА_6 на території Федеративної Республіки Німеччина Федеральним Міністерством Юстиції ФРН прийнято рішення про видачу останнього до України для притягнення до кримінальної відповідальності.
13.04.2026 о 17.30 год у приміщенні міжнародного автомобільного пункту пропуску Краківець (Корчова) на лінії українсько-польського кордону Яворівського району Львівської області ОСОБА_6 був переданий представникам Національного антикорупційного бюро України. 
14.04.2026 до суду звернувся прокурор з проханням вирішити питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .
У судовому засіданні прокурор просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою разом з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 5 000 000 грн. 
Обвинувачений та його захисник заперечували щодо застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту.
Колегія суддів вислухала пояснення та заперечення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання, та дійшла таких висновків.
Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність в обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей в обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 6 та 7 ст. 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України (ч. 1 та 2 ст. 194 КПК України).
За результатами вирішення питання про застосування запобіжного заходу, колегія суддів встановила, що у цьому кримінальному провадженні судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, а саме в тому, що він, діючи умисно за попередньою змовою з в.о. генерального директора ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» ОСОБА_9 , в інтересах ТОВ «Козельщинський пелетний завод» і ТОВ «Шишацький пелетний завод», забезпечив підготовку проєктів додаткових угод від 17.09.2020 №2 до договорів №22-15/2020-ПР та №24-15/2020-ПР із завищеною вартістю робіт та матеріалів, а також угод від 12.05.2020 №1 до договорів від 22.01.2020 №23-15/2020-Ф та № 25-15/2020-Ф із заниженою вартістю кукурудзи, чим сприяв ОСОБА_9 у реалізації злочинного наміру.
На цьому етапі провадження колегія суддів не має права вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом доказування «обґрунтована підозра»).
Обставини обвинувачення на рівні стандарту доказування «обґрунтованої підозри» підтверджуються рядом доказів, наведених у вироку суду першої інстанції.
У світлі конкретних обставин цієї справи, без надання оцінки оскаржуваному вироку суду з точки зору його обґрунтованості, а наявним в матеріалах провадження доказам з точки зору їх допустимості, колегія суддів вважає, що в рамках судового контролю, який здійснюється під час перегляду оскаржуваного вироку, виходячи з наявних матеріалів кримінального провадження, можливо дійти висновку про наявність обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, яке відповідає стандарту доказування «обґрунтована підозра».
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК України). Один з таких ризиків закон пов`язує зі спробами переховуватися від суду.
Оцінюючи наявність процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів констатує, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя є не лише актуальним, а й підтвердженим конкретними фактичними обставинами. Зокрема, встановлено, що ОСОБА_6 перебував у міжнародному розшуку, тривалий час переховувалася від органів слідства та суду за межами України та був затриманий лише завдяки зусиллям компетентних органів Німеччини з наступною екстрадицією 13.04.2026. Такі дії обвинуваченого свідчать про його свідоме намагання уникнути кримінальної відповідальності.
Колегія суддів вважає, що встановлений ризик переховування є високим, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, про який клопотали обвинувачений та захист, не здатний гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та забезпечити його участь в апеляційному розгляді. Попередній досвід ухилення обвинуваченого від правосуддя дає достатні підстави вважати, що з м`яким запобіжним заходом особа може повторно здійснити спробу переховування.
Разом з тим, згідно з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України та враховуючи позицію сторони обвинувачення, колегія суддів погоджується з необхідністю визначення альтернативного запобіжного заходу. Оскільки прокурор у судовому засіданні запропонував можливість застосування застави, колегія суддів, дотримуючись принципу диспозитивності, вважає за доцільне визначити заставу у розмірі 5 000 000 гривень. Такий розмір є помірним у контексті корупційного характеру злочину та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави як альтернативи.
Разом із тим, оскільки апеляційний розгляд кримінального провадження на цей час не завершено, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо строку дії зазначеного запобіжного заходу.
Вирішуючи питання щодо строку продовження запобіжного заходу, колегія суддів виходить з того, що відповідно до п. 1, 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у вироку суду зазначається, зокрема, рішення щодо запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений, який тримається під вартою, засуджений до покарання у виді позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти. Отже, після ухвалення обвинувального вироку запобіжний захід щодо обвинуваченого може застосовуватися на строк до набрання вироком законної сили.
Такий підхід узгоджується і з практикою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Отже, з урахування вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. 331, 376, 405, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Застосувати до обвинуваченого  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень.
Застава може бути внесена обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду за реквізитами: код ЄДРПОУ - 42836259, номер рахунку за стандартом IBAN НОМЕР_1 .
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу, протягом дії ухвали.
У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися із м. Києва без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади (Державної міграційної служби України) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, у такому разі контроль за виконанням ухвали в частині виконання покладених на обвинуваченого обов`язків покласти на детективів Національного антикорупційного бюро України.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до набрання вироком законної сили.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча суддя    ОСОБА_2 

Судді          ОСОБА_3 
ОСОБА_4