Справа № 444/1486/26
Провадження № 1-кп/444/313/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року          м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі: 
головуючий суддя ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
за участі прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква провадження № 12025140000001136 від 16.10.2025 року по обвинуваченні
ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Любеля, Жовківського району, Львівської області, громадянин України, українець, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , на посаді головного сержанта 1 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригади 125, раніше не судимий, який не є адвокатом чи депутатом, )
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, 
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне поводження бойовими припасами, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, в порушення вимог чинного законодавства, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, місце, спосіб), але не пізніше 13:55 год. 24.11.2025, незаконно придбав, у невстановленої досудовим розслідуванням особи та місці, осколкову оборонну ручну гранату «Ф-1» промислового виробництва, яку за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, місце, спосіб) незаконно переніс та зберігав з метою її подальшого збуту.
В подальшому, 24.11.2025 о 13:55 год. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконний збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, перебуваючи біля бару «В`язь» за адресою: Львівська область, Львівський район, с. В`язова при головній трасі «Р15», збув шляхом передачі ОСОБА_5 - осколкову оборонну ручну гранату «Ф-1» промислового виробництва, що відноситься до категорії бойових припасів, за грошову винагороду у розмірі 100 доларів США, чим вчинив незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, розкаявся та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що він був в зоні бойових дій. Граната була в машині, він за неї забув. Один знайомий спитав його про гранату. Він йому дав гранату, за що отримав грошові кошти, які в знайомого не просив. Попередньо він домовився з цим знайомим про зустріч. Гранату він передав в с. В`язова. Це було напевно в 2025 року, він був у відпустці. 
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Окрім цього, у судовому засіданні було досліджено: 
- вимогу про судимість, згідно якої ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності;
- відомості КНП «Жовківська лікарня» від 25.03.2026 року про неперебування ОСОБА_4 на обліку у нарколога та психіатра.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, вирішив наступне. 
Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України – незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. 
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - який не притягувався до кримінальної відповідальності, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.
Керуючись ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення (тяжкий злочин), особу винного та інші обставини справи (в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, відсутність обставин, які обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до кримінального правопорушення та поведінку після вчинення злочину, те, що обвинувачений є особою молодого віку, проходить службу в ЗСУ), суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Така міра примусу на переконання суду є достатньою для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні. 
Питання щодо майна, на яке накладено арешт, потрібно вирішити у відповідності до ст. 174 КПК України. 
Питання про документи та речові докази потрібно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати потрібно вирішити в порядку ст. 124 КПК України.
Питання заходу забезпечення кримінального провадження потрібно вирішити в порядку Глави 18 КПК України.
З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Нагляд за ОСОБА_4 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання. 
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_4 скасувати.
Документи залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 24.03.2026 року. 
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19/114-25/29343-ВТХ від 05.12.2025 року в розмірі 4457,00 гривень.
Речові докази: 
- залишки вибухових матеріалів після знищення - знищити;
- мобільний телефон марки iPhone 12 IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-карткою НОМЕР_4 - повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Жовківський районний суд Львівської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо судове рішення не скасовано після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. 
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий                         ОСОБА_1