ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6416/25  Номер провадження 22-ц/814/1010/26	Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 

на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Чувановою А. М., повний текст рішення складено – 08 жовтня 2025 року

у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії, -
В С Т А Н О В И В:

29.04.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 62 996,26 грн на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Позовна заява мотивована тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області перебуває ОСОБА_1 як отримувач пенсії за віком. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену з 14.07.2020 відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». Із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з вимогами Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 звернулася 28.07.2022. Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та винесено рішення від 03.08.2022 №163750009686 про відмову у проведенні перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав (заявник працювала у Державній податковій інспекції та мала спеціальні звання посадової особи податкової служби, що не відповідає вимогам чинного законодавства щодо визначення права на призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу»). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022, яке набрало законної сили 20.04.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити переведення ОСОБА_1 із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3733-ХІІ. Зобов`язань, покладених на інші управління, у тому числі на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, судове рішення не містить. Оскільки, при проведенні перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» зменшується, з урахуванням звернення заявника від 12.06.2023, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 залишено без виконання, перерахунок Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не проведено. Із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» ОСОБА_1 звернулася 15.01.2024. До заяви залучено довідки про складові заробітної плати від 11.01.2024. Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та переведено ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», з урахуванням стажу державної служби, обчисленого на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 та довідок про заробітну плату від 11.01.2024. Розмір пенсії з 15.01.2024 – 16 971,49 грн. При цьому, зобов`язань, покладених на інші управління, у тому числі, на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, судове рішення не містить. Враховуючи зазначене, Управлінням направлено запит до Пенсійного фонду України щодо правомірності призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі поданої ОСОБА_1 15.01.2024 заяви, з урахуванням стажу державної служби, визначеного на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі №440/7644/22, та довідок ГУ ДПС у Полтавській області про заробітну плату від 11.01.2024 №19/16-31-10-02-08 та №20/16-31-10-02-08. До надходження роз`яснень пенсійну виплату з 01.10.2024 обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і розмір пенсії склав 9 620,23 грн. Згідно з поданою 15.01.2024 заявою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області винесено рішення про відмову від 17.12.2024 №163750009686 у переведенні заявниці із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». У результаті проведеного перерахунку за період з 15.01.2024 по 30.09.2024 виникла переплата пенсії в сумі 62 996,26 грн. Управлінням було направлено претензію №1600-0802-8/11404 від 11.02.2025, на адресу відповідача з повідомленням про наявну переплату пенсії, але відповіді не надходило та кошти на рахунок Управління не були повернуті. Відсутність надходження цих коштів до Пенсійного фонду України завдає шкоди державним інтересам у сфері соціального захисту населення та ускладнює процедуру виплати пенсій, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2025 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії – залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали справи не містять жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при перерахунку пенсії, та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою, чи помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування (перерахування) пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій. Також у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 вчинила будь-які зловживання зі свого боку або подала позивачу недостовірні дані під час нарахування (перерахунку) та виплати їй пенсії. Тобто позивачем не доведено факту недобросовісності відповідача. З огляду на наведене, позов не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до надходження роз`яснень пенсійну виплату ОСОБА_1 з 01.10.2024 обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і розмір пенсії склав 9 620,23 грн. З урахуванням роз`яснень, наданих Пенсійним фондом України, оскільки відповідно до документів, залучених до заяви від 15.01.2024, на день набрання чинності Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» ОСОБА_1 має менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», з урахуванням, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі №440/7644/22 залишено без виконання, перерахунок Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області на виконання судового рішення не проведено, право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII на підставі заяви від 15.01.2024 відсутнє, пенсійну виплату обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії з 15.01.2024 – 9 520,23 грн. З 01.03.2024 перерахунок пенсії проведено на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» і розмір пенсії становить – 9 620,23 грн, у тому числі 100,00 грн – надбавка на індексації з 01.03.2024. Згідно з поданою 15.01.2024 заявою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області винесено рішення про відмову від 17.12.2024 №163750009686 у переведенні заявника із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». У результаті проведеного перерахунку за період з 15.01.2024 по 30.09.2024 виникла переплата пенсії в сумі 62 996,26 грн. В ході досудового врегулювання спору листом від 31.12.2024 №1600-0403-8/96163 ОСОБА_1 повідомлена щодо причини виникнення суми переплати пенсії та вирішення питання погашення переплати. Також Управлінням було направлено претензію №1600-0802-8/11404 від 11.02.2025 на адресу відповідача з повідомленням про наявну переплату пенсії, але відповіді не надходило та кошти на рахунок Управління не були повернуті. Відсутність надходження цих коштів до Пенсійного фонду України завдає шкоди державним інтересам у сфері соціального захисту населення та ускладнює процедуру виплати пенсій, у зв`язку з чим і заявляється цей позов.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Лихошвай С.О. просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області перебуває ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як отримувач пенсії за віком. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком, призначену з 14.07.2020, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

28.07.2022 ОСОБА_1 звернулася із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з вимогами акону України «Про державну службу» (а.с. 19-21). Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Запорізькій області та винесено рішення від 03.08.2022 №163750009686 про відмову у проведенні перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав (заявник працювала у Державній податковій інспекції та мала спеціальні звання посадової особи податкової служби, що не відповідає вимогам чинного законодавства щодо визначення права на призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу») (а.с. 17-18).

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі №440/7644/22, яке набрало законної сили 20.04.2023, зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити переведення ОСОБА_1 із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3733-ХІІ (а.с. 77-79).

Оскільки при проведенні перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» зменшується та з урахуванням звернення заявника від 12.06.2023, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі №440/7644/22 залишено без виконання, перерахунок ГУ ПФУ в Запорізькій області не проведено.

15.01.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою про переведення її на пенсію за віком згідно з вимогами Закону України «Про державну службу» (а.с. 39-40). До заяви залучено довідки про складові заробітної плати від 11.01.2024 №19/16-31-10-02-08 та №20/16- 31-10-02-08, видані Головним управлінням ДПС у Полтавській області (а.с. 41-42).

Вказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення про переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», з урахуванням стажу державної служби, обчисленого на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі №440/7644/22, та довідок про заробітну плату від 11.01.2024 №19/16- 31-10-02-08 та №20/16-31-10- 02-08.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 було внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб». Дана постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.01.2024.

З урахуванням зазначеного, пенсії, призначені згідно Закону України «Про державну службу» за зверненнями, які надійшли після 01.01.2024, підлягали перегляду. Оскільки пенсія ОСОБА_1 була призначена за її зверненням від 15.01.2024, вона підлягала перевірці.

ГУ ПФУ в Донецькій області винесені рішення про відмову від 04.12.2024 №163750009686, від 17.12.2024 №163750009686 у переведенні заявниці із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 53).

З 01.10.2024 року пенсійну виплату ОСОБА_1 обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 43-44).

Позивач наголошує на тому, що у результаті проведеного перерахунку за період з 15.01.2024 по 30.09.2024 виникла переплата пенсії в сумі 62 996,26 грн.

З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів на адресу відповідача Управлінням було направлено претензію №1600-0802-8/11404 від 11.02.2025, з повідомленням про наявну переплату пенсії, але відповіді не надходило та кошти на рахунок Управління не були повернуті (а.с. 10).

Сторона відповідача ОСОБА_1 не погоджується з позовними вимогами та вважає, що переплат та зловживань з боку пенсіонера немає. Тому вимога про повернення коштів (пенсії) є безпідставною.

Суд першої інстанції вважав доводи відповідача слушними, виходячи з наступного.

Так, вважаючи протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.12.2024 №163750009686 від 17.12.2024 №163750009686 про перерахунок пенсії, яким фактично зменшено з 01.10.2024 розмір пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», остання звернулася до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.12.2024 №163750009686 та від 17.12.2024 №163750009686. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відновити пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , яке існувало до 01.10.2024 на підставі довідок про заробітну плату від 11.01.2024 за №19/16-31-10-02-08 та №20/16-31-10-02-08 з виплатою різниці недоотриманої з 01.10.2024 пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу». В інший частині позовних вимог відмовлено (а.с. 113-116).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2025 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №440/1184/25 - залишено без змін (а.с. 130-136).

Зокрема, колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції, що, здійснивши перерахунок пенсії позивача за віком згідно із Законом України «Про державну службу» з 01.10.2024 з врахуванням оновлених довідок, в результаті якого зменшено розмір пенсії, відповідач діяв протиправно.

Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не підлягають задоволенню.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18).

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 у справі №6-91цс 14.

Порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за №374/7695 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пенсійного фонду №25-3 від 25.11.2014).

Зі змісту п. 3 цієї постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є стягнення зі ОСОБА_1 суми надмірно виплаченої пенсії у розмірі 62 996,26 грн на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 

За ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. 

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, то стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

Також, зазначена позиція підтверджується, зокрема, постановою Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №910/1531/18.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Вказані положення відповідають визначенню пенсії, наведеному у ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, згідно якої пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи з судовому порядку.

Отже, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе за наявності однієї з двох умов: зловживання з його боку або подання страхувальником недостовірних даних. Вищевказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, як правильно встановив суд першої інстанції, відсутня будь-яка підстава для відповідальності ОСОБА_1 та стягнення з неї переплати пенсії. 

Згідно п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що жодного з цих трьох критеріїв для незастосування ст. 1215 ЦК України позивач не навів, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки недобросовісності та ознаки порушень закону.

Зазначене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові 27.02.2019 у справі №404/4822/ 15-ц; №14-55цс19 (пункт 30 позиції Верховного Суду) та загалом сформованій у цих правовідносинах судовій практиці. Крім того, як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №753/15556/15 (провадження №14-445цс18), правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про те, що у спірних правовідносинах наявна недобросовісність ОСОБА_1 , то такі доводи не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з вищевказаних підстав.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 діяла недобросовісно. 

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до викладення фактичних обставин справи та ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною позивача спірних правовідносин, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України як підстави для скасування рішення суду. 

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області – залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2025 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов