Справа № 710/172/26 
Провадження № 1-кп/710/82/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2026 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – начальника Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025250360001524 від 06.12.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Ближнє, Волноваського району Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, є внутрішньо – переміщеною особою та особою з інвалідністю 3 групи, раніше судимий: 28.03.2017 Волноваським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 18.06.2020 Волноваським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточним призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 10.03.2021 Волноваським районним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ч.4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, 28.03.2024 звільнений з місць позбавлення волі з умовно – достроковим терміном 7 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України
ВСТАНОВИВ:
Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.10.2024, яка набрала законної сили 25.10.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та відповідно на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років.
Постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 17.10.2024, яка набрала законної сили 28.10.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 29.10.2024, яка набрала законної сили 09.11.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 125 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 19.12.2024, яка набрала законної сили 31.12.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 та ч.2 ст. 130 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Також, постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 12.06.2025, яка набрала законної сили 23.06.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про неодноразове накладення відносно нього адміністративних стягнень у виді позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати законні постанови суду, вперто та систематично ігнорувати їх, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя в Україні, в порушення ч.1 ст. 129-1 Конституції України, ч 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання, 05.12.2025 близько 12 год. 30 хв., в черговий раз керував автомобілем «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Шпола Звенигородського району Черкаської області, де на проїжджій частині по вул. Дніпровська був зупинений працівниками поліції. 
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України – умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, при обставинах встановлених судом та повідомив, що дійсно неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування транспортним засобом, однак продовжував кермувати так як була потреба в забезпеченні сім`ї продуктами харчування. Після переїзду до м.Шпола Звенигородського району Черкаської області, 05.12.2025 поїхав автомобілем по дрова і був зупинений працівниками поліції близько 12 год. 30 хв.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Обвинувачений у судовому засіданні також зазначив, що справу можливо розглядати в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, про що надав відповідну заяву.
Оскільки учасниками процесу не оспорювалися фактичні обставини справи, а судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, при цьому у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, тому, вислухавши думку учасників процесу та роз`яснивши обвинуваченому положення ч.3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши обвинувальний акт, уважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, доведена.
Обставиною, яка пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України – не встановлені.
Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України включає в себе, зокрема повне ігнорування судового рішення, що набрало законної сили, умисне його невиконання.
З суб`єктивної сторони вказане кримінальне правопорушення характеризується прямим умислом.
Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, може бути фізична особа не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Особа, яку позбавлено права керування транспортними засобами, зобов`язаний утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку. Позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 464/4690/20 від 08.02.2023, подібний висновок зроблено Верховним Судом у справі № 685/1196/23 від 27.01.2025.
Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст.129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 за постановами судів був неодноразово позбавлений права керувати транспортними засобами, зокрема постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.10.2024, яка набрала законної сили 25.10.2024 на строк 5 (п`ять) років, Постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 17.10.2024, яка набрала законної сили, 28.10.2024 на строк 1 (один) рік. Постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 29.10.2024, яка набрала законної сили, 09.11.2024 на строк 5 (п`ять) років, Близнюківського районного суду Харківської області від 12.06.2025, яка набрала законної сили 23.06.2025, на строк 5 (п`ять) років, проте, незважаючи на неодноразове позбавлення права керування транспортними засобами, обвинувачений ОСОБА_4 повторно керував транспортним засобом, а саме: 05.12.2025 близько 12 год 30 хв у черговий раз керував автомобілем марки «ВАЗ -2102», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Шпола Звенигородського району Черкаської області, де на проїжджій частині по вул. Дніпровська був зупинений працівниками поліції.
Отже вина особи у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України повністю доведена.
Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 . суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікуються на момент вчинення, за ч.1 ст.382 КК України, відповідно до ст.12 КК України, як нетяжкий злочин, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, характеристику обвинуваченого за місцем проживання, те, що обвинувачений на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, не одружений, є особою з інвалідністю ІІІ групи, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, є внутрішньо –переміщеною особою та особою, раніше судимий, судимість непогашена.
Суд уважає за необхідне, призначити покарання обвинуваченому: за ч.1 ст. 382 КК України – у виді позбавлення волі, оскільки застосування більш м`якого покарання у виді штрафу, буде недостатнім для виправлення особи.
На підставі ст. 75 КК України, суд уважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком.
На підставі п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. 
Речові докази відсутні. 
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання: за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, який рахувати з часу проголошення вироку.
На підставі п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім всудовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_1