Номер провадження: 33/813/398/26
Номер справи місцевого суду: 499/1312/25 
Головуючий у першій інстанції Кравчук О. О. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Хомич Андрія Миколайовича (який приймає участь в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Хомича Андрія Миколайовича на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Іванівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно із постановою суду, 28 жовтня 2025 року начальник відділення поліції № 1 Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області подав протокол серії ЕПР1 №479940 від 11 жовтня 2025 року (далі протокол) з матеріалами справи, які свідчать, що, 11 жовтня 2025 року о 02 годині 00 хвилин, на вулиці Центральна, села Баранове, Березівського (раніше Іванівського) району Одеської області, особа керувала автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі також автомобіль), з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) та відмовилася від проходження медичного огляду, чим порушила вимоги пункту 2.5 розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).
За таких обставин особа підлягає притягненню до відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Хомич А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову Іванівського районного суду Одеської області від 18.12.20225 року, якою притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність в ї діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що під час проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції було порушено вимоги профільної інструкції та КУпАП. Наголошується, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, кому надано право його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, разом з тим долучений до матеріалів справи відеоматеріал не містить факту пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та згоди з результатом огляду, а тому висновок щодо результату медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння є недійсним.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та думку адвоката Хомич А.М. (який приймає участь у розгляді в режимі відеоконференції), які наполягали на задоволенні апеляційної скарги та закриття провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону районним судом дотримано у повному обсязі.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими районним судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, її вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №479940 від 11.10.2025 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_1 приписів п.2.5 «Правил дорожнього руху», за що вона притягається до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи заперечень.
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовилась.
- відеозаписом обставин події, який долучений до матеріалів справи.
Зокрема, з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 перебуває за кермом транспортного засобу та рухається ним, після зупинки та пропозиції пройти огляд на місці зупинки або у медичному закладі категорично відмовилась, тому такі її дії вірно оцінені місцевим судом, як порушення п. 2.5 ПДР.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами сторони захисту про те, що працівники поліції порушили порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні, з огляду на наступне.
Виходячи з аналізу положень частини 3 статті 266 КУпАП, а також пункту 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я, а огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладі охорони здоров`я у випадку його відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатами огляду.
Також, суд акцентує увагу на тому, що твердження сторони захисту з приводу того, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні не відповідає дійсності та спростовується наданим суду відеозаписом, з якого вбачається, що останній було запропоновано пройти огляд або на місці зупинки, або у медичному закладі від якого вона відмовилась.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відтак, доводи сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Хомича Андрія Миколайовича – залишити без задоволення, а постанову Іванівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов