В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 936/180/26 
Провадження № 1-кп/936/80/2026 

07.04.2026 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 
при секретарі: ОСОБА_2 
за участю прокурора: ОСОБА_3 
та обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Воловець кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12025071090000219 від 23.12.2025 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця селища Долина, Калуського району, Івано-Франківської області, одруженого, з вищою освітою, мешканця за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України, -
в с т а н о в и в :
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.12.2025 близько 07:16 год, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`янінння, знаходячись у під`їзді квартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час наряд ГРПП відділення поліції №2 Мукачівського РУП в складі інспектора СРПП ВП №2 Мукачівського РУП капітана поліції ОСОБА_6 та поліцейського СРПП ВП№2 Мукачівського РУП сержанта поліції ОСОБА_7 , обслуговували повідомлення (ЄО 5056 від 23.12.2025), за фактом "Домашнього насильства" за зверненням ОСОБА_8 (його сина), які виконували свої службові обов`язки та несли службу у форменому одязі з табельною вогнепальною зброєю, почав поводити себе агресивно та висловлюватися в їх сторону нецензурною лайкою, в ході якої умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс інспектору СРПП ВП№2 Мукачівського РУП капітану поліції ОСОБА_6 , який ніс службу у форменному одязі, на якому наявні ідентифікуючі знаки НПУ, удар головою по обличчю, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, згідно висновку експерта у вигляді синця підочної ділянки справа, яке виникло від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, яке за ступенем тяжкості, згідно Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" п.2.3.5 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, як таке, що не потягнуло за собою короткочасного розладу здоров`я, чи ненезначної стійкої втрати працездатності, тим самим ОСОБА_4 , перешкодив нормальній діяльності правоохоронного органу - Національній поліції України та завдав шкоди авторитету Національній поліції України.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4  у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6  у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що претензій до обвинуваченого не має.
Фактичні обставини справи не оспорюються в судовому засідання ні обвинуваченим, ні іншими учасниками процесу.
З огляду на це, суд з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та немає сумніву в добровільності їх позицій, роз`яснивши, що він в такому випадку позбавляється права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув справу за правилами передбаченими цими нормами.
Оцінюючи зібрані по справі докази, зокрема що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 345 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, з метою застосування загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, виходячи з принципів необхідності та достатності призначеного покарання, попередження вчинення нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе за умови призначення покарання у межах санкції ч.2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання, про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд виходив з наступних мотивів.
Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням.
Відповідно до ст. 75 КК України при вирішенні питання, чи є можливим виправлення засудженого без реального відбування покарання, суду необхідно обов`язково врахувати дані, які характеризують особу винного, а при позитивній відповіді навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи.
Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4  кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, раніше не судимого, посткримінальну поведінку обвинуваченого, зокрема вину визнав повністю та щиро кається у вчиненому, позицію потерпілого та прокурора, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.
Відповідно дост. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
Обставиною, відповідно до ст. 66 КК України, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до досудової доповіді, складеної Мукачівським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 03.03.2026, на підставі характеризуючих даних, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує дані про його особу, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, вибачився перед потерпілими, останній до нього претензій не має, на обліку у лікаря психіатра, нарколога та фтизіатра не значиться, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання у межах санкцій ч. 2 ст. 345 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК Україниз покладенням на нього обов`язків, передбаченихст. 76 КК України.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, залишити попередній - заставу. 
Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Суд, керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього на підставі ст. 76 КК України наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Речові докази: 
оптичний CD-R диск із відеоматеріалами події - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - заставу.
Після вступу вироку в законну силу, заставу в розмірі 60 560 грн, внесену на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області - повернути заставодавцю.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний термін з часу його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_9