Справа № 642/1282/26
Провадження № 1-кп/642/328/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року        м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 12025221220000727 від 21.05.2025 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Асіївка Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2022 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, Національної поліції, Служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначених Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених Законом.
Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 532 о/с від 13.12.2023 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_6 переміщено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.
Наказом Національної поліції України № 507 о/с від 12.04.2023 ОСОБА_6 присвоєне спеціальне звання - «лейтенант поліції».
Згідно з п. 1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції, тобто ОСОБА_6 є поліцейським. 
21.05.2025 близько 17 години 46 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив бійку неподалік від парку Добродецького, який розташований за адресою: м.Харків, вул. Новий Побут, 16.
За викликом на повідомлення «102» про кримінальне правопорушення (за адресою: м. Харків, вул. Новий Побут, 16, прибув дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (спеціальний жетон № 0149084), спільно з офіцером поліції сектору превенції ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , на його власному автомобілі марки «ВАЗ 2108», д. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору, одягнені у формений одяг, перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, з метою виконання завдань поліції, передбачених ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015, виявили, що на місці скоєння кримінального правопорушення перебувала невідома особа, як пізніше стало відомо від місцевих мешканців даної вулиці, що це ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також місцевий мешканець прилеглої території.
Згідно п. 2 ст. 17 Закону поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби у разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких подій, зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
У відповідності до ст. 23 Закону поліцейський здійснює: превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних і адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального чи адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності; розшукує осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.
Поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначених Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених Законом.
З метою виконання покладених на поліцію завдань під час звернення до ОСОБА_5 дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 було пред`явлено своє службове посвідчення, а також висунуто вимогу згідно з ч. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» надати документи, що посвідчують особу, але ОСОБА_5 законну вимогу працівника поліції не виконав, почав безпідставно висловлюватись у грубій нецензурній формі у бік працівників поліції, погрожуючі їм фізичною розправою.
У ході подальшої розмови із ОСОБА_5 було перевірено в службовому планшеті за базою ІПН МВ України і встановлено, що останній перебуває у розшуку за ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ). 
Після цього, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться саме працівники правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки, висунули йому законну вимогу щодо припинення протиправної поведінки і запропонували проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно зі ст. 259 КУпАП для складання протоколу за ст. ст. 210, 210-1 КУпАП, але на вимогу працівників поліції почав висловлюватись нецензурною брутальною лайкою, виражаючи її у зухвалій формі, що містила явну зневагу до працівників поліції. Окрім цього, проігнорував законні вимоги поліцейських щодо пред`явлення документів, що посвідчують особу, виказав намір покинути місце злочину та відмовився їхати до ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому почав неадекватно розмахувати руками і ногами в різні сторони.
Такі дії ОСОБА_5 на деякий час було зупинено та згідно з підпунктом «г» п. 1 ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про національну поліцію» застосовано спеціальний засіб «кайданки» з метою незавдання останнім своїми небезпечними діями шкоди собі та оточуючим, у тому числі працівникам поліції ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.
Надалі ОСОБА_5 після неодноразових та наполегливих законних вимог працівників поліції припинити свої протиправні дії не заспокоївся і, бажаючи продовження своїх протиправних дій, діючи з раптово виниклим злочинним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, перебуваючи вже біля пасажирської двері автомобіля марки «ВАЗ 2108», д. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору, діючи на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин щодо працівника поліції ОСОБА_6 у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків, коли той тримав його за тулуб і намагався посадити до автомобіля ОСОБА_5 , активно та фізично протидіяв, перешкоджаючи виконанню законних вимог працівників поліції, які виконували свої службові обов`язки, почав розмахувати своєю головою навкруги та наніс один удар потилицею у ділянку спинки носу дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 .
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: садно у ділянці спинки носу, синець на передній поверхні правого плеча, за ступенем тяжкості садно на спинці носу та синець на передній поверхні правого плеча викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою відповідно до п. п. 2.3.2 «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз № 09-843/2025 від 22.05.2025 та № 09-899/2025 від 04.06.2025.
Злочинні дії ОСОБА_5 мали триваючий та наполегливий характер, продовжувались всупереч наполегливим та неодноразовим законним вимогам працівників поліції, супроводжувались погрозами та нецензурною лайкою у бік вказаних співробітників - офіцерів поліції сектору превенцїї ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області і були припинені лише після застосування до нього відповідно до ст. ст. 42, 45 ЗУ «Про національну поліцію» фізичної сили, кайданок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та просив суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Цивільний позов не заявляв. 
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особистість. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з вимогами ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
Крім того, суд приймає до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003, з якої вбачається, що, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.08.2019 у справі № 682/956/17 вказала, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Як особа ОСОБА_5 характеризується таким чином: раніше не судимий, жінка хворіє онкологічним захворюванням, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрацію.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді Ізюмського райвідділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, орган пробації дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 на без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, данні про його особу, та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 статті 345 КК України у вигляді обмеження волі.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
У силу вимог ч. 6 ст. 181 КПК України запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, обраний на підставі слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 05.02.2026, вважається скасованим.
Керуючись ст. ст. 181, 349, 369-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,  та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк в 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;  повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1