Номер провадження: 33/813/181/26
Справа № 521/8359/24 
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., 
за участю:
секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.,
представника Одеської митниці - Берназ В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11.09.2025 року, щодо: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнаної винуватою у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України, 
встановив:

оскарженою постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнана винуватою у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України, та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень з конфіскацією предметів правопорушення.
Предмети, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0435/50000/24, а саме: медичний препарат «Congestal», до складу якого входить 60 мг псевдоефедрину - конфісковано в дохід держави Україна.
На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Відповідно до оскарженої постанови, місцевим судом встановлено, що 15.04.2024 року, о 07:01 год., в зону відповідальності міжнародного автомобільного пункту пропуску «Маяки - Удобне - Паланка» ВМО №1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку з Молдови до України, в`їхав рейсовий автобус Кишинів-Одеса, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія громадянина Молдови ОСОБА_2 . У даному транспортному засобі прямувала у якості пасажира громадянка України ОСОБА_1 . 
Під час проведення огляду речей пасажирів у ОСОБА_1 , у чемодані з особистими речами було виявлено: 60 таблеток медичного препарату «CONGESTAL» до складу якого входить 60 мг псевдоефедрину. Виявлені препарати переміщувались без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь-який спосіб. 
Зазначені речовини віднесені до таблиці IV, списку №1 (Прекурсори, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю) Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому Постановою КМУ від 06.05.2000 року №770.
Вказані препарати ОСОБА_1 не задекларувала письмово та не заявила під час усного опитування. Документи, які б містили інформацію про захворювання, рецептурні призначення лікаря, інші дозвільні документи для перевезення вказаних препаратів у ОСОБА_1 , на момент перетину митного кордону, були відсутні.
Статтею 365 МК України передбачено, що громадяни за умови дотримання вимог МК України та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом.
Відповідно до ст..257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення.
Таким чином, ОСОБА_1 не заявила митному органу точні відомості про переміщувані нею через митний кордон предмети, які підлягають обов`язковому декларуванню та обмежені до переміщення через митний кордон України.
На підставі вищевказаних обставин, у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України.
Також, відповідно до ст.511 МК України було вилучено медичний препарат «Congestal», до складу якого входить 60 мг псевдоефедрину.
Місцевий суд, врахував, що відповідно до п.1 ч.1 ст.196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом. 
Згідно ч.1 ст.197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.
Згідно ч.2 даної статті переліки таких товарів (із затвердженням їх опису та коду згідно з УКТ ЗЕД), а також порядок видачі відповідних дозволів та їх обігу з використанням засобів інформаційних технологій затверджуються Кабінетом Міністрів України. 
Згідно «Переліку товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України», затвердженого постановою Кабінету України від 21.05.2012 року №436 на лікарські засоби, що містять наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, які визначено постановою Кабінету України від 06.05.2000 року №770, необхідний дозвіл на право ввезення (вивезення) чи на право транзиту наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів. 
Згідно ст.26 Закону України від 15.02.1995 року №60/95-ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» фізичні особи мають право перевозити наркотичні засоби і психотропні речовини, придбані за призначенням лікаря, за наявності та на підставі рецепта, виданого закладом охорони здоров`я відповідно до вимог ст.ст.27, 28 цього Закону. 
Відповідно до таблиці ІV, список 1, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «псевдоефедрин» являється прекурсором, обіг якого обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю.
Так, місцевий суд, дослідивши протокол про порушення митних правил та долучені до нього документи, встановив, що ОСОБА_1 не заявила митному органу точні відомості про переміщувані нею через митний кордон предмети, які підлягають обов`язковому декларуванню та обмежені до переміщення через митний кордон України. 
Окрім цього, судом встановлено, що на момент перетину митного кордону України жодних дозвільних документів на переміщення через митний кордон України вищевказаних лікарських препаратів ОСОБА_1 співробітникам митного органу не надавала.
Отже, маючи серед особистих речей, зазначені лікарські препарати, ОСОБА_1 порушила встановлений Митним кодексом України порядок проходження митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.
Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати та закрити провадження по справі про порушення митних правил за ч.3 ст.471 МК України щодо неї, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. 
Апелянт зазначає, що подія мала місце 15.04.2024 року, цього ж дня було складено протокол про порушення митних правил, який направлений до суду 23.05.2024 року, який був розглянутий судом 11.09.2025 року. 
ОСОБА_1 вказує, що відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення могло бути накладено не пізніше через три місяці з дня вчинення правопорушення, тобто не пізніше 15.07.2024 року. 
Таким чином, на думку апелянта провадження у справі підлягає закриттю, оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП. 
Окрім того, ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що справу було розглянуто без її виклику та без її участі, 11.09.2025 року винесено постанову, копія якої їй не направлялась, про її існування дізналась випадково 10.10.2025 року з сайту «Судова влада», після чого нею невідкладно була подана апеляційна скарга. 
Відповідно до положень ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний розгляд, проведено за відсутності особи, щодо якої складено протокол про порушення митних правил - ОСОБА_1 , яка будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Разом з цим, через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, з посиланням на неможливість прийняття участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку із технічними перебоями в роботі підсистеми «Електронний суд». 
Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої постанови, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя. 
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Дослідивши матеріали справи; представника митниці, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги; суд дійшов до наступних висновків.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено наступне.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не приймала участь в судовому засіданні суду першої інстанції. 11.09.2025 року місцевим судом винесено оскаржену постанову. Відомостей про направлення ОСОБА_1 копії постанови матеріали справи не містять. 
10.10.2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 сформувала та подала через місцевий суд апеляційну скаргу на постанову суду від 11.09.2025 року, яка була зареєстрована місцевим судом 13.10.2025 року. 
Мотивуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт вказує, що про існування постанови дізналася випадково 10.10.2025 року під час огляду «судового сайту». 
За таких підстав, враховуючи те, що оскаржена постанова ухвалена за результатами судового розгляду, участь в якому ОСОБА_1 не приймала, апеляційну скаргу подано фактично з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
Однак, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 належним чином викликалася до суду та була сповіщена в передбачений законом спосіб про дату та час судового розгляду, а також матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_1 була вручена, або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови, у суду відсутні підстави ставити під сумнів твердження апелянта щодо не отримання копії оскарженої постанови з можливістю подання апеляційної скарги в строки, передбачені діючим КУпАП, а матеріалами справи ці доводи апелянта не спростовують.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено наступне.
Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Положеннями ч.1 ст.486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржена постанова є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог МК України та КУпАП.
Приймаючи рішення по справі, місцевий суд вірно встановив обставини правопорушення та на законних підставах визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України. 
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, підтверджується: протоколом про порушення митних правил №0435/50000/24 від 15.04.2024 року та фото таблицями до нього; митною декларацією для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; та звітом про факт затримання наркотиків, які були досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом.
З апеляційної скарги вбачається, що фактично апелянт не заперечує встановлених місцевим судом обставин подій, що мали місце 15.04.2024 року, на пункті пропуску «Маяки - Удобне - Паланка» ВМО №1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, де під час проведення огляду речей у ОСОБА_1 , у чемодані з особистими речами було виявлено: 60 таблеток медичного препарату «CONGESTAL» до складу якого входить 60 мг псевдоефедрину. 
Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що в її багажі знаходились 60 таблеток медичного препарату «CONGESTAL», якими вона користується, тому їх не задекларувала письмово та не заявила під час усного опитування. Під час проведення огляду речей не приховувала ці таблетки, їх виявлення не було ускладнене у будь-який спосіб. 
Таким чином, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оспорює законність постанови місцевого суду щодо доведеності її винуватості у вчиненні порушення митних правил, кваліфікації її дій, та визначеного місцевим судом адміністративного стягнення.
Разом з цим, ОСОБА_1 вказує про незаконність оскарженої постанови, оскільки на її переконання, наявні підстави для закриття провадження по справі про порушення митних правил за ч.3 ст.471 МК України щодо неї, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Однак, доводи ОСОБА_1 щодо недотримання місцевим судом строків накладення адміністративного стягнення, суд визнає необґрунтованими з таких підстав. 
Згідно з ч.1 ст.466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч.1 ст.467 МК України - справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Із матеріалів справи вбачається, що днем вчинення та виявлення правопорушення є 15.04.2024 року, тобто день коли на пункті пропуску «Маяки - Удобне - Паланка» ВМО №1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, під час проведення огляду речей у ОСОБА_1 , у чемодані з особистими речами було виявлено: 60 таблеток медичного препарату «CONGESTAL» до складу якого входить 60 мг псевдоефедрину, які ОСОБА_1 не задекларувала та не повідомила працівника митного органу під час усного опитування, тобто не заявила точні відомості про переміщувані нею через митний кордон предмети, які підлягають декларуванню та обмежені до переміщення через митний кордон України. 
Цього ж дня, 15.04.2024 року, головним державним інспектором відділу оформлення №1 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці Рябчевським Р.А. було складено протокол про порушення митних правил №0435/50000/24 від 15.04.2024 року за ч.3 ст.471 МК України щодо ОСОБА_1 
23.05.2024 року матеріали справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 були передані митним органом для розгляду до місцевого суду.
Таким чином, слід констатувати, що матеріали справи направлені митним органом до суду першої інстанції до сплину 6-ти місячного строку з дня виявлення правопорушення, тобто - з 15.04.2024 року. 
Суд звертає увагу, що в день надходження матеріалів справи до суду, строк накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом, що передбачено ч.1 ст.467 МК України. 
За таких обставин, апеляційний суд критично відноситься до доводів ОСОБА_1 про те, що відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за ч.3 ст.471 МК України могло бути накладено не пізніше через три місяці з дня вчинення правопорушення, тобто не пізніше 15.07.2024 року, оскільки строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил регулюються ст.467 МК України. 
Апеляційний суд звертає увагу на доводи ОСОБА_1 стосовно того, що подія мала місце 15.04.2024 року, 23.05.2024 року матеріали надійшли до місцевого суду, а були розглянуті лише 11.09.2025 року, тобто по сплину більше року. 
Однак, з огляду на те, що за приписами ст.467 МК України строк накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом, тобто строк накладення адміністративного стягнення не минув, що не спростовує законності оскарженої постанови суду. 
За таких обставин, місцевий суд, встановивши доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України, на законних підставах визначив останній адміністративне стягнення, що відповідає санкції статті. 
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
постановив:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11.09.2025 року, якою  ОСОБА_1 визнана винуватою за ч.3 ст.471 МК України, та на неї накладене адміністративне стягнення - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський