Справа №155/770/25
Провадження №2/155/107/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року        місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – Яремчук С.М.,
при секретарі судового засідання – Задурській К.М.,
за участю:
представника позивача – ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
представника відповідача – ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Горохів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позовних вимог
12 травня 2025 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до АТ «Страхова компанія «Інго», ОСОБА_4 , у якому просив стягнути з відповідача-1 – АТ «Страхова компанія «Інго» 128700 гривень страхового відшкодування, з відповідача-2 – ОСОБА_4 – 395639,17 гривень матеріальної та 100000,00 гривень моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 17 лютого 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «FORD», моделі «TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», який на праві власності належить ОСОБА_3 , отримав значні механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пасажири автомобіля марки «CHEVROLET» ОСОБА_3 та ОСОБА_6 – тілесні ушкодження. За фактом скоєння ДТП відкрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Надалі ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2025 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Даним судовим рішенням встановлені наступні преюдиційні факти: ДТП скоєно з вини ОСОБА_4 , який порушив Правила дорожнього руху України; автомобіль марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав значні пошкодження, а власник автомобіля ОСОБА_3 – матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у АТ «СК «Інго». Полісом встановлено ліміт страхового відшкодування у розмірі 130000,00 гривень. 19 лютого 2021 року ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. Станом на дату подання позовної заяви страховик не виконав договірного зобов`язання. З метою встановлення реального матеріального збитку позивач звернувся до незалежного експерта. За результатами проведеного експертного дослідження зроблено висновок №0019 від 23 грудня 2024 року, яким встановлено, що ринкова вартість автомобіля станом на дату проведення дослідження становить 552940,00 гривень; вартість відновлювального ремонту – 523039,17 гривень; вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників, що підлягають заміні, становить 233709,00 гривень. Оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ліміт страхового відшкодування, з відповідача ОСОБА_4 підлягає до стягнення 395639,17 гривень (523039,17 (вартість відновлювального ремонту) – 128000,00 (ліміт відповідальності страховика) + 1300,00 (франшиза). За проведення експертного дослідження позивач сплатив 9000,00 гривень., які також просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеня, що супроводжувались фізичним болем та вимушеною втратою працездатності на певний період. Таким чином, ОСОБА_3 , який є військовим хірургом, внесено зміни в його особисте та професійне життя. З врахуванням особи обвинуваченого, характеру протиправних дій та понесених потерпілим фізичних обмежень та моральних страждань, позивач просить стягнути 100000 гривень моральної шкоди.
19 червня 2025 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 395639,17 гривень матеріальної та 100000,00 гривень. моральної шкоди, а також 6300,00 гривень судових витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Заявою від 11 лютого 2026 року позивач також просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 17500,00 гривень.

Стислий виклад заперечень відповідача
24 червня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_4 , у якому останній просить суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач не погоджується із розрахунком збитків та моральної шкоди з огляду на наступне. Як зазначає відповідач, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні була прийнята постанова про призначення експертизи. Однак, на ті ж питання, що поставлені при проведенні транспортно-товарознавчої експертизи, експерт вказав про неможливість надання відповіді. Зокрема, експерт не надав відповіді, чи проводилась заміна двигуна та коробки переміни передач на автомобілі марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Окрім цього, експерт визначив вартість відновлювального ремонту станом на день проведення експертизи, а не дату ДТП. Тому висновок незалежного експерта ОСОБА_7 ставить під сумнів. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що позивачем не долучено до позову належних та допустимих доказів понесення цивільним позивачем витрат на таксі, вимушеної тимчасової втрати працездатності та неможливості виконувати в повному обсязі службові обов`язки.

Відповідь на відзив
25 червня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Із доводами, викладеними у відзиві на позов, не погодився з наступних підстав.
Щодо тверджень представника відповідача про неналежність як доказу висновку експерта №0019 від 23 грудня 2024 року зазначив, що в ході проведення експертизи судовий експерт ОСОБА_7 провів огляд пошкодженого автомобіля, всі пошкодження були внесені до протоколу огляду колісного транспортного засобу від 03 березня 2021 року та додаткового огляду від 20 листопада 2024 року, 19 грудня 2024 року. При цьому, в даному протоколі не вказано пошкоджень двигуна чи коробки переміни передач марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що могло б вплинути на правильність висновку експерта. Із таким висновком повністю погодився страховик АТ «СК «Інго», який виплатив позивачу страхове відшкодування.
Зазначив, що експертом проведено два дослідження по встановленню вартості відновлювального ремонту: станом на дату ДТП та станом на дату проведення експертизи. Оскільки автомобіль марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», є транспортним засобом іноземного виробництва, всі деталі слід закуповувати за кордоном по цінах заводу виробника, який їх розраховує у євро. З моменту ДТП і до моменту проведення експертизи курс євро зріс (з 33.7708 гривень до 43.5635 гривень за 1 євро), а відтак, і зросли ціни на запасні частини. Тому для відновлення автомобіля не достатньо коштів, які були визначені експертом на дату ДТП.
Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди ствердив, що неправомірними злочинними діями відповідач ОСОБА_4 спричинив позивачу ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які супроводжувались фізичним болем та вимушеною втратою працездатності на певний період. Доказів зворотнього відповідачем суду не надано. 

Заперечення на відповідь на відзив
01 липня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Останній зазначив, що посилання представника позивача на відсутність пошкоджень двигуна та коробки переміни передач не можуть однозначно вказувати на об`єктивність висновку експерта. З огляду на неможливість експертного дослідження в рамках кримінального провадження з цих підстав, у правильності висновку експерта є обґрунтовані сумніви. Щодо моральної шкоди також зазначив, що до позовної заяви не долучено документів на підтвердження понесених витрат на таксі, покладених на позивача службових обов`язків та тимчасової втрати працездатності, а також причино-наслідкового зв`язку між діями відповідача та такими потребами у позивача.

Рух справи в суді
Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 22 травня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Підготовче засідання призначено на 02 липня 2025 року.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 02 липня 2025 року закрито провадження у справі до відповідача АТ «СК «Інго» про стягнення страхового відшкодування.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 02 липня 2025 року в даній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2025 року поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 08 грудня 2025 року.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 14 січня 2026 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 25 лютого 2026 року.

Позиція учасників судового розгляду
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначив, що долучені до матеріалів справи видаткові накладні не є розрахунковим документом, тому не можуть бути належними доказами купівлі комплектуючих запчастин позивачем. Таким доказом може бути товарний чек, квитанція, однак, такі документи суду не надано. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 лютого 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «FORD», моделі «TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», який на праві власності належить ОСОБА_3 , отримав значні механічні пошкодження з матеріальними збитками, а пасажири автомобіля марки «CHEVROLET» ОСОБА_3 та ОСОБА_6 – тілесні ушкодження.
Автомобіль марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на праві власності належить ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
За фактом скоєння ДТП відкрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Надалі ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2025 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_4 була застрахована у АТ «СК «Інго» на підставі Полісу №АР/4091844 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності страховика становить 130000,00 гривень, франшиза 1300,00 гривень.
ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. Станом на дату розгляду справи в суді страховик виконав договірне зобов`язання, здійснивши наступні виплати:
страхове відшкодування з відрахуванням франшизи – 128700,00 гривень;
витрати на проведення експертизи №0019 від 23 грудня 2024 року – 2700,00 гривень;
витрати на професійну правничу допомогу адвоката – 7500,00 гривень.
Як зазначає позивач, долучивши відповідні відомості банківського додатку про переказ коштів, ним отримано 138850,00 гривень.
На підставі договору з власником автомобіля ОСОБА_3 , судовий експерт ОСОБА_7 склав Висновок експерта №0019 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 . У відповідності до наведеного висновку, сума відновлювального ремонту на момент проведення дослідження (23 грудня 2024 року) складає 523039,17 гривень; сума відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля на момент проведення дослідження (23 грудня 2024 року) складає 233709,00 гривень. Таким чином, позивач ОСОБА_3 вважає, що відшкодуванню підлягає різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою в розмірі 395639, 17 гривень (523039,17 - 128700,00 + 1300,00).
07 січня 2026 року позивач надав суду документи на підтвердження проведення ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу – автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відповідно до видаткових накладних №000142782 від 21 червня 2025 року, №000142784 від 05 липня 2025 року, №000142783 від 19 липня 2025 року, №000142785 від 09 серпня 2025 року, №000142788 від 06 вересня 2025 року позивач ОСОБА_3 придбав комплектуючі запчастини для відновлення автомобіля на загальну суму 422545,00 гривень та оплатив ФОП ОСОБА_8 вартість відновлювального ремонту у сумі 145850,00 гривень, що підтверджується Актом №12 прийому-передачі виконаних робіт від 02 грудня 2025 року та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1.428101305 від 02 грудня 2025 року.
Отже, загальна вартість проведеного ремонту автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 568395,00 гривень.
З огляду на наведене, спір у даній справі стосується обґрунтованості суми відновлювального ремонту транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Також матеріалами справи встановлено, що згідно посвідчення офіцера НОМЕР_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовій службі в Збройних Силах України. Згідно з наказом КМС ЗСУ №14 від 28 травня 2020 року призначений старшим ординатором відділення.
Згідно з висновком експерта №21, ОСОБА_3 під час перебування на стаціонарному лікуванні, 17 лютого 2021 року, був травмований під час ДТП, перебуваючи в якості пасажира. Встановлені у ОСОБА_3 ушкодження у вигляді гематоми та саден по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та невралгія правого ліктьового нерва по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень як таких, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я; вертикальний перелом медіальної частини правого надколінника з незначним зміщенням відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на те, що страховий випадок мав місце 17 лютого 2021, поліс №АР/4091844 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було оформлено 18 травня 2020 року, із строком дії з 18 травня 2020 року по 17 травня 2021 року, до спірних правовідносин щодо страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів слід застосовувати положення Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (далі – Закон).
Пунктом 22.1. статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно із п. 36.1 та п. 36.2 статті 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених зазначеним вище законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, у правовідносинах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів під лімітом відповідальності страховика необхідно розуміти його обов`язок сплатити страхове відшкодування у відповідності до вимог ст. 29 Закону №1961 IV.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) – комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).
Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом №1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Таким чином, винуватець ДТП відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).
Відповідні правові висновки викладені ВС у постанові від 02 лютого 2022 року у справі №757/54513/16 де зазначено, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.
Кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). 
Враховуючи зміст та характер спірних правовідносин з`ясуванню підлягають наступні факти та обставини: факт заподіяння шкоди, наявність вини відповідача, причинний зв`язок між протиправними діями відповідача та пошкодженням належного позивачу автомобіля; розмір заподіяної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, який визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи; межі відповідальності страховика АТ «СК «Інго» (розмір страхового відшкодування, який підлягав сплаті на користь позивача) згідно Полісу №АР/4091844, який був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди; чи є достатньою страхова виплата (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди; межі відповідальності відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди (різниця між фактичним розміром шкоди без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і належним до сплати страховим відшкодуванням згідно Полісу №АР/4091844, який був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди).
Факт заподіяння шкоди, наявність вини відповідача, причинний зв`язок між протиправними діями відповідача та пошкодженням належного позивачу автомобіля підтверджуються ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2025 року у справі №155/2107/24.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Розмір заподіяної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, який визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи підтверджується Висновком експерта №0019 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , із змісту якого вбачається, що сума відновлювального ремонту на момент проведення дослідження (23 грудня 2024 року) складає 523039,17 гривень.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля по факту виконаних робіт з відновлення транспортного засобу склала 568395,00 гривень, що не перевищує суму, зазначену у висновку експерта, та підтверджує недостатність для ремонту виплаченого позивачу страхового відшкодування
Суд звертає увагу, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу – це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартості відновлювального ремонту без урахування зносу, тобто різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.
Межі відповідальності страховика АТ «СК «Інго» (розмір страхового відшкодування, який підлягав сплаті на користь позивача) відповідно до Полісу №АР/4091844, який був чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, 130000,00 гривень, франшиза 1300,00 гривень.
Оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, враховуючи ліміт відповідальності страховика, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, а саме 395639,17 гривень (568395 - 128700 + 1300).
Щодо твердження представника відповідача про неналежність як доказу купівлі комплектуючих запчастин видаткових накладних, які не є розрахунковим документом, суд зазначає наступне. 
Видаткова накладна – це первинний документ, що фіксує факт передачі товарів або послуг від постачальника до покупця, підтверджуючи перехід права власності та списання запасів.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи мають містити обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). 
Накладна складається у двох примірниках, один з яких залишається у постачальника, а інший передається покупцеві.
Посилання відповідача, що видаткова накладена не є розрахунковим документом, не є підставою для невизнання господарської операції, враховуючи, що надані позивачем видаткові накладні не перешкоджають можливості ідентифікувати особу позивача, який брав участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, фізичну особу-підприємця, від імені якого складено документ, зміст, обсяг господарської операції та підпис (печатку).

Щодо стягнення моральної шкоди
Окрім матеріальної шкоди позивачу було завдано також і моральну шкоду, яка полягала у тому, що в результаті протиправних злочинних дій відповідач ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які супроводжувалися фізичним болем та вимушеною втратою працездатності на певний період, що тягло за собою неможливість виконувати в повному обсязі службові обов`язки, а саме проводити операції, оскільки позивач ОСОБА_3 є військовим хірургом. Це, у свою чергу, в несло корективи у його особисте і професійне життя. В перші місяці після вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 доводилось переміщуватись на таксі, що потребувало не тільки великих коштів, а й додаткової організації свого часу.
У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з орієнтирами, відображеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 25 травня 2001 року та 27 лютого 2009 року), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Такий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного Суду №752/17832/14-ц, провадження №14-538цс19 від 15 грудня 2020 року.
Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди позивачу ОСОБА_3 на підставі ст. 1167 ЦК України, суд враховує завдання останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, внаслідок яких останній зазнав фізичних і душевних страждань, проходив лікування, зазнав змін в його повсякденному житті, перешкод в реалізації його життєвих планів, порушення нормальних життєвих зв`язків та, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 20000,00 гривень.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 4156 грн. слід стягнути в користь держави з відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно з рахунком №0014 від 01 жовтня 2024 року та Актом №0019 прийому-передачі виконаної роботи від 24 грудня 2024 року вартість проведеної автотоварознавчої експертизи становить 9000,00 гривень. Позивач оплатив виконані роботи, що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» від 03 жовтня 2024 року. Водночас, АТ «СК «Інга» добровільно відшкодувала позивачу ОСОБА_3 2700,00 гривень витрат на проведення експертизи. 
Із врахуванням вищенаведеного, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 6300,00 гривень.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження заявлених вимог на правову допомогу стороною позивача надано суду наступні докази: договір №б/н про надання правової допомоги від 22 квітня 2025 року, укладений між адвокатом Бакаєвичем А.В. та позивачем ОСОБА_3 , акт прийому наданих послуг з професійної правничої допомоги у цивільній справі від 15 травня 2025 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 22 квітня 2025 року, згідно з якими адвокат Бакаєвич А.В. надав правову допомогу позивачу ОСОБА_3 на загальну суму 25000,00 гривень.
Суд дійшов висновку про те, що заявлений розмір на професійну правничу допомогу не може вважатись обґрунтованим. А навпаки, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з акта прийому наданих послуг з професійної правничої допомоги у цивільній справі від 15 травня 2025 року, адвокатом Бакаєвичем А.В. було надано наступні правові послуги: попередня консультація з приводу спірних питань на суму 500,00 гривень, аналіз нормативної бази законодавства, судової практики на суму 5000,00 гривень, збиранні доказів та підготовка їх до подання до суду на суму 5000,00 гривень, підготовка та подання до суду позовної заяви на суму 6000,00 гривень, підготовка та подання до суду відповіді на відзив, клопотань, заяв та заперечень на суму 3500,00 гривень, участь у судових засіданнях на суму 5000,00 гривень.
При цьому, суд вважає, що вивчення судової практики в подібних правовідносинах не є правничою допомогою клієнту у розумінні Закону України «Про адвокатуру», а надання консультації по суті спору є по своїй суті підготовкою до подання позовної заяви.
Враховуючи наведене, зазначені за ці послуги витрати у розмірі 5500,00 гривень не підлягають стягненню.
При цьому, суд враховує, що Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» добровільно відшкодувала позивачу ОСОБА_3 частину процесуальних витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7500,00 гривень.
Враховуючи те, що правова допомога позивачу все ж таки надавалась, а рішення суду ухвалено на користь позивача, на думку суду, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 гривень будуть співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України та відповідатимуть характеру і обсягу узгоджених між сторонами і фактично наданих адвокатом послуг.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 гривень.
Керуючись ст. 2, 10, 12, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 395639 (триста дев`яносто п`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 17 копійок гривень вартості відновлювального ремонту.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 20000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати на проведення експертизи у розмірі 6300 (шість тисяч триста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) в дохід держави 4156 (чотири тисячі сто п`ятдесят шість) гривень 39 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання:
позивач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ;
відповідач: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Повний текст судового рішення складено 02 березня 2026 року.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області       Яремчук С.М.