Номер справи 175/18925/25
Номер провадження 1-кп/175/1995/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді     ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання   ОСОБА_2 
прокурорів      ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , , 
захисника обвинуваченого    ОСОБА_5 ,
обвинуваченого     ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №12025042210001487 від 14.09.2025, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Соснівка Покровського району Дніпропетровської області, громадянин України, одружений, пенсіонер, працює ПрАТ «Юніоіл» директор, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, кваліфікація дій обвинуваченого
13.09.2025 приблизно о 13:40 водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по дорозі «Т0405» у селищі Слобожанському Дніпровського району Дніпропетровської області. 
Під час руху водій ОСОБА_6 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, виконуючи поворот ліворуч поза перехрестям, не впевнився у безпечності свого маневру, не надав дорогу зустрічному транспорту, внаслідок чого поблизу ТОВ «М`ясокомбінат Ювілейний», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Слобожанське, вул. Єдності (Мічуріна), 5, допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля у ліву передню бічну частину автомобіля марки «ВАЗ 211540-110-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому також на передньому пасажирському сидінні перебувала пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
В подальшому після зіткнення автомобіль марки «ВАЗ 211540-110-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у некерованому стані продовжив рух та допустив виїзд за межі проїзної частини праворуч, на паркувальний майданчик ТОВ «М`ясокомбінат Ювілейний», де допустив наїзд своєю передньою частиною у ліву бічну сторону автомобіля марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував у нерухомому стані, який в подальшому посунувся в правий бік та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебувала в нерухомому стані, поблизу задньої правої частини вказаного автомобіля «Chevrolet». 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «ВАЗ 211540-110-20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6. 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню з геморагічними вогнищами забиття речовини головного мозку в обох лобних та скроневих частках, субарахноїдального крововиливу, лінійного перелому лобної кістки з переходом на сагітальний шов та основу черепа, садна та масивної підшкірної гематоми лобної області, синців на повіках обох очей, субкон`юнктивального крововиливу правого ока, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-б, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. 
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Toyota RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. п. 10.1, 10.4, Правил дорожнього руху, які передбачають: 
п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 
п. 10.4 Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю
- невиконання яких, перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України.
В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, сторони не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів; дослідження інших доказів у провадженні не здійснював. При цьому суд з`ясував, що учасники правильно розуміють зміст тих обставин щодо інкримінованого злочину, які ніким не оспорюються, переконався у добровільності їх позицій та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, визнав повністю та пояснив, що керував автомобілем Toyota, рухався у напрямку Дніпра, треба було заїхати на парковву. Перед цим включив лівий поворот, подивився вперед на зустрічний автомобіль і думав, що відстань допустима для здійснення маневру. Вважав, що встигне, але прорахувався. Зустрічний ВАЗ врізався у передню праву частину Toyota, потім ВАЗ після зіткнення ударив запаркований Chevrolet, який посунувся на пішохода. Шкодує про вчинене, викликав швидку і поліцію, допомагав учасникам ДТП. Наразі відшкодував всі збитки потерпілим, вони претензій не мають. Щиро шкодує про вчинене, пояснює, що це перше ДТП за його участі.
Судом досліджено представлені прокурором письмові докази, серед яких протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею від 13.09.2025; Висновок експерта №3211е/682 від 23.10.2025 за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_8 ; Висновок експерта №3210е/681 від 23.10.2025 за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_9 ; Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 16.09.2025; Протокол огляду CD-диску з камер відеопостереження, яка встановлена на ТОВ «М`ясокомбінат «Ювілейний»; Висновок експерта №КСЕ-19,104-25/40204 від 28.10.2025 за результатами проведення комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи.
Відтак, суд визнає наведені докази, які були досліджені в судовому засіданні, як належні та допустимі, а сукупність - достатня та переконлива для доведення вини обвинуваченого "поза розумним сумнівом".
Зваживши сукупність досліджених доказів, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України доведена повністю.

Мотиви призначення покарання, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 є пенсіонером, працює, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується позитивно, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим з необережності, є тяжким злочином, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Згідно послідовної практики Верховного Суду (наприклад, справа № 199/6365/19) розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У цій справі обвинувачений надавав послідовні показання, вину визнав, відшкодував потерпілим завдану шкоду.
Обидві потерпілі надали суду заяви, що ОСОБА_6 відшкодував їх у повному обсязі матеріальну та моральну шкоду, жодних претензій до нього вони не мають, пояснюють, що примирились із обвинуваченим.
Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. У цій справі поведінка обвинуваченого, на думку суду, свідчила про бажання розкриття усіх обставин справи, правдиве повідомлення усіх деталей своєї необережної протиправної поведінки, докладення усіх зусиль до відшкодування шкоди. Обвинувачений переконливо продемонстрував належне усвідомлення протиправного характеру своїх злочинних дій.
Відтак, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Зваживши у сукупності викладене, беручи до уваги, що обвинувачений чітко демонструє усвідомлення негативного характеру свого вчинку, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті, та звільнити від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України. Саме таке рішення про покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Згідно ст.77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.
Оцінивши всі вищвикладені обставини, суд вважає, що для виправлення засудженого слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке належить відбувати реально.
Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід суд не визначав, клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу учасники не заявляли.
На підставі ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Питання щодо арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст.174 КПК України, скасувавши арешт та повернувши автомобілі власникам чи володільцям.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, 

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 копійок.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 16.09.2025 на автомобіль марки " Toyota RAV4" н.з. НОМЕР_1 .
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 16.09.2025 на автомобіль марки " ВАЗ " н.з. НОМЕР_2 .
Речові докази: автомобіль «Toyota RAV4», н.з. НОМЕР_1 – повернути власнику ОСОБА_6 ; автомобіль «ВАЗ 211540-110-20», н.з. НОМЕР_2 – повернути власнику ОСОБА_7 , автомобіль Chevrolet», н.з. НОМЕР_3 – залишити володільцю; CD-диск з відеофайлом – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя    ОСОБА_1