ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року	справа № 380/3166/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність,
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі – Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
- Визнати протиправною бездіяльність ТЦК та СП, яка полягає у нерозгляді заяви від 21.01.2026 року та ненаданні відповіді у встановлений законом строк; 
-Зобов`язати ТЦК та СП розглянути заяву від 21.01.2026 року та прийняти рішення по суті.
-Стягнути з ТЦК та СП моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.
В обґрунтування позову вказує, що позивач з 2018 року постійно проживає на території Канади, про що належним чином повідомляв органи міграційної служби та ТЦК та СП при виїзді. Однак, за твердженням позивача, його було помилково внесено до реєстру осіб, що перебувають у розшуку. 21.01.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою про виправлення даних та надання роз`яснень, проте відповіді не отримав.
Ухвалою від 27.02.2026 суддя відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом, призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№20879 від 13.03.2026) у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказує, що за даними журналів реєстрації вхідної кореспонденції та перевірки електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вказана заява від 21.01.2026 не надходила. Відповідач наголосив, що оскільки факт отримання звернення не підтверджений внутрішніми системами обліку ЗСУ, бездіяльність у його розгляді відсутня. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Від позивача на адресу суду надійшли ряд клопотань (вх.№21157, вх.№21158, вх.№21159, вх.№21160 та вх.№21163 від 16.03.2026). 
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Позивач з 2018 року постійно проживає за межами України, що підтверджується відмітками про перетин кордону, записами у військово-облікових документах, а також рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 у справі №380/18769/25.
21.01.2026 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою у якій просив внести зміни до його військово-облікових документів, зазначивши його фактичне місце проживання за кордоном та просив надати йому інформацію щодо процедури зняття з військового обліку у зв`язку з постійним проживанням за межами України.
Така заява була надіслана позивачем на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_4 –« ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Станом на дату подання позову, та на момент розгляду справи, відповідь на звернення позивачу надана не була.
Позивач вважає, що така бездіяльність відповідача щодо не розгляду звернення по суті порушує його права, відтак звернувся із цим позовом.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі – Закон №393/96-ВР).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно з частиною третьою статті 3 Закону №393/96-ВР, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Частиною першою статі 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Частиною третьою статті 7 Закону №393/96-ВР визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Згідно з частинами першою, третьою та четвертою статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 16 Закону № 393/96-ВР передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Частиною першою статті 18 Закону №393/96-ВР регламентовано, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Згідно зі статтею 20 Закону №393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
З аналізу положень Закону №393/96-ВР випливає, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №815/1178/17, від 30 листопада 2020 року у справі №280/4698/19.
Судом встановлено, що позивачем додано до матеріалів справи докази направлення заяви від 21.01.2026 засобами електронного зв`язку на офіційну адресу відповідача. Відповідно до Порядку роботи з електронними документами, відсутність реєстрації вхідного документа у внутрішніх журналах суб`єкта владних повноважень при наявності доказів його відправлення на офіційну скриньку не може бути підставою для звільнення від обов`язку розглянути таке звернення.
Суд критично оцінює твердження відповідача про «ненадходження звернення». Позивачем надано докази направлення заяви електронною поштою. Окрім того, судом виявлено суперечність між відзивом відповідача та його ж листом №1159/9/2539, де ТЦК підтверджує роботу над обліковими даними позивача. Це свідчить про неналежне ведення діловодства та внутрішній обліковий безлад у суб`єкта владних повноважень.
Станом на дату розгляду справи відповіді на таке звернення надано не було.
Суб`єктом владних повноважень не було дотримано Закону України «Про звернення громадян». Відповідач не забезпечив належного розгляду звернення позивача , не повідомив його про дату та час розгляду звернення, не надав можливість викласти аргументи та взяти участь розгляді звернення.
Отже, звернення позивача належним чином не було розглянуто.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи наведене, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка полягала у нерозгляді заяви ОСОБА_1 від 21.01.2026 та ненаданні відповіді у встановлений законом строк та зобов`язати повторно розглянути звернення з дотриманням вимог ЗУ Про звернення громадян та надати відповідь з урахуванням висновків суду.
Щодо стягнення моральної шкоди у сумі 20 000 гривень, суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У спорах про стягнення моральної шкоди з державного органу обов`язок доказування наявності шкоди та причинно-наслідкового зв`язку покладається на позивача.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 30.01.2018 у справі №804/2252/14), сам лише факт визнання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними не є безумовною підставою для стягнення моральної шкоди. Позивач не надав належних та допустимих доказів (медичних довідок, висновків психологічної експертизи), які б підтверджували факт глибоких душевних страждань або погіршення стану здоров`я внаслідок саме нерозгляду його заяви у січні 2026 року. Твердження про «психологічний дискомфорт» мають декларативний характер і не підкріплені доказами, що свідчать про зміну звичного способу життя позивача. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення 20 000 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд висновує про часткове задоволення позову.
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 293, 295 КАС України, суд 
у х в а л и в:
1.Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса : АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії -задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка полягала у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 21.01.2026 та ненаданні відповіді у встановлений законом строк.
3.Зобов`яти ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розгляну заяву ОСОБА_1 від 21.01.2026 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду.
4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5.Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна ) грн.20 коп.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна