Справа № 932/3642/24
провадження № 2-о/932/99/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська у складі: 
головуючого судді Кудрявцевої Т.О. 
за участю секретаря Білоконь О.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Антонова Тетяна Євгеніївна, про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в квітні 2024 року звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , перед своєю смертю склав заповіт, а саме на своїх дітей ОСОБА_3 та на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для успадкування в різних частках житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , який приходився їй - заявниці рідним дядьком по материнській лінії, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. На момент смерті він був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: 1/2 будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 01.11.2023 після смерті ОСОБА_4 вона - заявниця звернулась до приватного нотаріуса Антонової Т.Є. з заявою про оформлення спадщини, якою 19.12.2023 було надано їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що відповідно до інформації, що міститься у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00042105630, сформованого 01.11.2023 приватним нотаріусом Антоновою Т.Є., місце проживання ОСОБА_4 зазначено АДРЕСА_1 . Однак, відповідно до відповіді на запит, наданої Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 14.11.2023 за № 14/5-14656, ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 02.09.1967 по 08.7.2002 року. У відповіді також зазначено , що інформацію про зареєстрованих осіб за вказаною адресою на день смерті ОСОБА_4 надати неможливо, так як померлий на день смерті не був власником будинку за даною адресою. Також, приватний нотаріус встановила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 по теперішній час; з огляду на те, що відсутні відомості про місце проживання ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, кола осіб, що з ним проживали, факт наявності або відсутності спадкоємців та факт прийняття спадщини заявницею, нотаріус прийшла до висновку про наявність підстав відмови в видачі свідоцтва про спадщину.
Також заявник ОСОБА_1 у заяві зазначає, що інформацію про період реєстрації місця проживання ОСОБА_4 з 02.09.1967 по 08.07.2002 року Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР взяв з будинкової книги, оригінал якої перебуває у неї і саме з цього оригіналу Департамент робив копію, з якої надавав нотаріусу відповідь про період проживання ОСОБА_4 . Відповідно до будинкової книги №1,2 «для реєстрації осіб, які проживали в будинку №4921 ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак у домовій книзі №2 запис про його проживання було пошкоджено шляхом наклеювання паперу поверх такого запису. При цьому, при просвічуванні запису добре видно, що під заклеєним папером є запис про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заявник зазначає, що ОСОБА_4 проживав в даному будинку за адресою: АДРЕСА_1 більше 56 років. Вона приймала активну участь у його житті як племінниця, вона разом з ним проживала у вказаному будинку, починаючи з 12.07.1994 року, допомагала йому матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, доглядала за подвір`ям, обробляла город, лікувала, неодноразово придбавала для нього ліки для поліпшення стану його здоров`я, однак стан його здоров`я погіршувався. Тобто, вона та спадкодавець були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, упродовж всіх цих років вони разом з померлим вели спільне господарство, здійснювали покупки, утримували житло та сплачували комунальні послуги. Доказом того, що ОСОБА_4 на час своєї смерті проживав за адресою АДРЕСА_1 є його паспорт, де проставлена відповідна відмітка; крім того, для сплати комунальних послуг за адресою споживання таких послуг за вказаною адресою була оформлена муніципальна картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 та саме на його ім`я були оформлені особові рахунки, на його ім`я навіть на сьогодні надходять квитанції про оплату комунальних послуг; ОСОБА_4 отримував пенсію через поштовий зв`язок, а саме через ПАТ «Укрпошта» та йому додому по АДРЕСА_1 приносила пенсію. З огляду на те, що нотаріусу була надана відповідь про те, що за даними будинкової книги ОСОБА_4 проживав в будинку лише з 02.09.1967 по 08.07.2002 року, хоча такі дані не відповідають дійсності, то у неї-заявниці відсутня інша можливість довести факт проживання зі спадкодавцем на час його смерті, окрім звернення до суду для встановлення такого факту. 
Посилаючись на вказане, заявник ОСОБА_1 просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2024 для розгляду даної справи визначена суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., яка ухвалою від 03.06.2024 відкрила провадження у справі та призначила її до судового розгляду. Одночасно даною ухвалою було витребувано від приватного нотаріусу Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Антонової Т.Є. засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 30.10.2024 за клопотанням представника заявника було витребувано з ГУ ПФУ у Дніпропетровській області докази. 
В судовому засіданні заявник з представником підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. 
Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у наданій суду заяві просила розглядати справу у її відсутність. 
В подальшому, у поданій до суду 31.01.2025 заяві, представник заявника - адвокат Забара А.В. підтримала заяву ОСОБА_1 , просила задовольнити, просила розглянути справу без фіксування технічними засобами. 
Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України дане судове засідання проводиться судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вислухавши заявника з представником, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 
У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
У відповідності до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Як зазначено у пункті 23 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення 
факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. 
Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст. 77 ЦПК України,  належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.  Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кіровським РАГС м.Дніпропетровська.
За життя ОСОБА_2 був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
12.11.1976 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений цього дня державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, за яким належний йому будинок за адресою АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних долях. 
ОСОБА_4 , який приходився заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рідним дядьком по материнській лінії, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , виданого 12.01.2018 Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. 
На момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: 1/2 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яку він прийняв після смерті батька, але не оформив. 
01.11.2023 після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Антонової Т.Є. з заявою про оформлення спадщини після його смерті. 
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.12.2023 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Антоновою Т.Є. ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що відповідно до інформації, що міститься у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00042105630, сформованого 01.11.2023 приватним нотаріусом Антоновою Т.Є., місце проживання ОСОБА_4 зазначено АДРЕСА_1 . Однак, відповідно до відповіді на запит, наданої Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 14.11.2023 за № 14/5-14656, ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 02.09.1967 по 08.07.2002 року. У відповіді також зазначено, що інформацію про зареєстрованих осіб за вказаною адресою на день смерті ОСОБА_4 надати неможливо, так як померлий на день смерті не був власником будинку за даною адресою. Також, приватний нотаріус встановила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 по теперішній час; з огляду на те, що відсутні відомості про місце проживання ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, кола осіб, що з ним проживали, факт наявності або відсутності спадкоємців та факт прийняття спадщини заявницею, нотаріус прийшла до висновку про наявність підстав відмови в видачі свідоцтва про спадщину.
Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , наданої на ухвалу суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Антоновою Т.Є., з заявою про отримання спадщини до нотаріуса звернулась 01.11.2023 лише ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Вбачається, що інформацію про період реєстрації місця проживання ОСОБА_4 з 02.09.1967 по 08.07.2002 року Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР взяв з будинкової книги, оригінал якої перебуває у заявниці. 
Вказане підтверджується змістом листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 11.04.2024 № 5/5-112, наданого на запит представника заявниці, з якого вбачається, що відповідно до наявних даних будинкової книги ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 02.09.1967 по 08.07.2022; надати інформацію/копії завірених належним чином документів, які стали підставою для реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання осіб до 04.04.2016 не вбачається за можливе. 
Вбачається, що відповідно до будинкової книги №1,2 «для реєстрації осіб, які проживали в будинку №4921» ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак у домовій книзі №2 запис про його проживання було пошкоджено шляхом наклеювання паперу поверх такого запису. При цьому, при просвічуванні запису добре видно, що під заклеєним папером є запис про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказане підтверджується Домовою книгою №2 на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні.
Крім того, як вбачається з Висновку експерта № СЕ-19/104-24/19176-ДД від 21.05.2024, складеного за зверненням ОСОБА_1 судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, в «Домовій книзі №2 для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_2 , почата 06 червня 1977р.», а саме у її 11-му та 12-му стовпцях нанесений відбиток прямокутного штампа «Зареєстрований», графи якого заповнені рукописними записами: «пр.08.08.77», «облик.»; № 09 07 07» та виконаний підпис, та вбачається, що ОСОБА_4 дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Як зазначила в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , саме її мати здійснила наклеєння папіру в Домову книгу поверх запису про реєстрацію ОСОБА_4 за вказаною адресою після сварки з ним. 
Встановлено, що оскільки нотаріусу була надана відповідь про те, що за даними будинкової книги ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в будинку за адресою АДРЕСА_1 лише з 02.09.1967 по 08.07.2002 року, у заявниці відсутня інша можливість довести факт проживання зі спадкодавцем на час його смерті, окрім звернення до суду для встановлення такого факту. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1 більше 56 років. ОСОБА_1 приймала активну участь у його житті як племінниця, вона разом з ним проживала у вказаному будинку, починаючи з 12.07.1994 року, допомагала йому матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, доглядала за подвір`ям, обробляла город, придбавала для нього ліки для поліпшення стану його здоров`я. Таким чином, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, упродовж всіх цих років вони разом вели спільне господарство, здійснювали покупки, утримували житло та сплачували комунальні послуги. 
Доказом того, що ОСОБА_4 на час своєї смерті проживав за адресою АДРЕСА_1 є його паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 04.07.2002 Бабушкінським РВ ДМУ УЦМВС України в Дніпропетровській області, в якому міститься відповідна відмітка про реєстрацію за вказаною адресою. 
Крім того, для сплати комунальних послуг за адресою споживання таких послуг - по АДРЕСА_1 була оформлена Муніципальна картка № 636701 на ім`я ОСОБА_4 та саме на його ім`я були оформлені особові рахунки, також, на його ім`я продовжують надходити квитанції про оплату комунальних послуг, що підтверджено доказами, наявними у справі.
Також, ОСОБА_4 отримував пенсію через поштовий зв`язок, а саме через ПАТ «Укрпошта» та йому додому по АДРЕСА_1 приносила пенсію. 
З листа Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.01.2025, наданого на ухвалу суду, вбачається, що ОСОБА_4 отримував пенсію за місцем реєстрації АДРЕСА_1 через поштове відділення № 49066 ПАТ «Укрпошта». 
На підтвердження доводів заявниці в суді надала пояснення свідок ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що за адресою АДРЕСА_3 проживає з 1982 року і стільки ж часу знає, що ОСОБА_4 до своєї смерті проживав за адресою АДРЕСА_1 . Їх будинки розташовані через будинок, вони з ОСОБА_4 вітались, спілкувались. У будинку АДРЕСА_1 , у другій його половині, проживає сім`я ОСОБА_1 , яка є його племінницею. ОСОБА_6 спілкувалась з ОСОБА_4 , купувала для нього продукти, хліб, молоко. ОСОБА_4 є братом матері ОСОБА_1 , він інших родичів не має. Після смерті ОСОБА_4 його ховали ОСОБА_1 та її брат. 
Таким чином, з огляду на встановлені судовим розглядом справи обставини, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 , тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що від встановлення вищевказаного факту залежить виникнення спадкових прав заявниці та можливість їх подальшої реалізації, тоді як іншого порядку встановлення такого факту законом не передбачено. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Антонова Тетяна Євгеніївна, про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 . 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева