ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2026 Справа № 914/1872/24
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді О.С. Скрипчук 
суддів Н.М. Кравчук
О.І. Матущак,
секретар судового засідання Копець Х.А., 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» б/н від 20.02.2026 (вх №01-05/504/26, 01-05/514/26 від 23.02.2026)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.02.2026 (суддя Горецька З.В.)
у справі № 914/1872/24
за позовом: Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі
позивач-1: Львівської обласної державної адміністрації
позивач-2: Міністерства оборони України
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова
про: усунення перешкод у розпорядженні та користуванні землями оборони шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки та її повернення власнику - державі.
за участю представників сторін:
прокурор: Лупійчук В.Б.
від позивача: не з`явився
від відповідача: Кваснікевич В.В.
ВСТАНОВИВ:
09.09.2025 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2024 та Постанови Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 з урахуванням ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2025 у справі № 914/1872/24 видано Наказ про примусове виконання рішення та постанови.
15.12.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» подано заяву вх. № 5406/25, у якій заявник просив визнати п. 2.3. Наказу Господарського суду Львівської області у справі № 914/1872/24 від 09.09.2025 року в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 1, код ЄДРПОУ 34524327) повернути власнику державі в особі Львівської обласної державної адміністрації (79008, місто Львів, вул. Винниченка, 18, код ЄДРПОУ 00022562) земельну ділянку площею 0,1236 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,1600 га з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008 - таким, що не підлягає виконанню.
Заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню обґрунтована тим, що земельна ділянка площею 0,1236 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,1600 га з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008, та накладається на земельну ділянку площею 9,9812 га з кадастровим номером 4610136300:06:021:0042 перебуває у користуванні військової частини НОМЕР_1 , яка має безперешкодний доступ до цієї ділянки.
Відтак, наказ Господарського суду Львівської області у справі № 914/1872/24 від 09.09.2025 в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» повернути власнику - державі в особі Львівської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1236 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,1600 га з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008 не може бути виконаний, оскільки така земельне ділянка вже перебуває в користуванні держави.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.02.2026 в задоволенні заяви про визнання п. 2.3 наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/1872/24 від 09.09.2025 таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.
Суд першої інстанції зазначив, що наказ Господарського суду Львівської області від 09.09.2025 виданий на підставі законного та такого, що набрало законної сили, судового рішення, яке є обов`язковим до виконання відповідно до Конституції України та норм Господарського процесуального кодексу України.
Місцевий суд встановив, що рішення у справі № 914/1872/24 не виконано: державна реєстрація земельної ділянки не скасована, право приватної власності за ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» зберігається, а земельна ділянка фактично не повернута державі, що підтверджує наявність перешкод у користуванні землями оборони.
Суд також вказав, що заявник не довів наявності жодної з підстав, передбачених ст. 328 ГПК України, для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, відсутні докази припинення обов`язку боржника (через належне виконання, зарахування, домовленість сторін чи інші підстави), а також відсутні процесуальні підстави, які б свідчили про помилкову видачу наказу. Таким чином, з огляду на невиконання судового рішення, наявність чинного обов`язку боржника та відсутність передбачених законом підстав для звільнення від виконання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.02.2026, відповідачем через систему «Електронний суд» було подану апеляційну скаргу б/н від 20.02.2026 (вх №01-05/504/26, 01-05/514/26 від 23.02.2026), у якій скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу у справі №914/1872/24, визнати п. 2.3. Наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/1872/24 від 09.09.2025 таким, що не підлягає виконанню.
Апелянт зазначає, що обов`язок повернення земельної ділянки фактично відсутній, оскільки вона вже перебуває у користуванні держави в особі Міністерства оборони (військової частини), є огородженою та режимною територією, до якої боржник не має доступу і ніколи фактично не користувався нею. Це, на його думку, свідчить про неможливість виконання зобов`язання з причин, що не залежать від боржника, а отже - про припинення зобов`язання відповідно до ст. 607 ЦК України.
Таким чином, заявник вважає, що наявні підстави для визнання п. 2.3 наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника є припиненим через об`єктивну неможливість його виконання, а суд першої інстанції не врахував преюдиційні обставини та належні докази, що підтверджують відсутність такого обов`язку.
Львівська обласна державна (військова) адміністрація подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області без змін.
Заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області без змін.
Відзиви на апеляційну скаргу мотивовані тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.
У судове засідання 25.03.2026 з?явився прокурор, надав пояснення, проти задоволення апеляційної скарги заперечив.
У судове засідання 25.03.2026 з?явився представник відповідача, надав пояснення, доводи апеляційної скарги підтримав.
Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.
25.11.2024 рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/1872/24 задоволено позов заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації, Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП», за участю третьої особи - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, про усунення перешкод у користуванні у користуванні та розпорядженні землями оборони шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення речових прав щодо неї та її повернення власнику.
21.05.2025 постановою Західного апеляційного господарського суду та 20.08.2025 ухвалою Верховного Суду зазначене вище рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Судовим рішенням ухвалено усунути перешкоди власнику державі в особі Львівської обласної державної адміністрації та землекористувачу Міністерству оборони України у розпорядженні та користуванні землями оборони, а саме: земельною ділянкою площею 0,1236 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,1600 га з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008, що належить ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» та накладається на земельну ділянку площею 9,9812 га з кадастровим номером 4610136300:06:021:0042 військового містечка № 140, що розташована за адресою: вул. Левандівська, 5, м. Львів, шляхом:
- скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008 у Державному земельному кадастрі із закриттям Поземельної книги;
- скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
- зобов`язання ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» повернути власнику державі в особі Львівської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1236 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,1600 га з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008.
09.09.2025 Господарським судом Львівської області видано наказ № 914/1872/24 про примусове виконання рішення та постанови, який перебуває на виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
17.11.2025 постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 79582698.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення, а статтею 8 передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії.
Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону рішення підлягають примусовому виконанню, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 18 цього ж Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За умовами ч. 3 ст. 327 ГПК України передбачено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Чинне процесуальне законодавство передбачає механізм нівелювання процедури примусового виконання судового наказу у разі відсутності відповідного обов`язку боржника шляхом визнання цього наказу таким, що не підлягає виконанню. При цьому правовий механізм визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, обмежується як переліком таких обставин, так і пов`язується із наявністю самого обов`язку. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього ж Кодексу). Факт виконання обов`язку, як і переліку обставин визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, заявником не подано.
На даний час наказ Господарського суду Львівської області перебуває на виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,1600 га з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008 продовжує перебувати на праві приватної власності ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП».
Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008 у Державному земельному кадастрі також не скасована.
Наведені обставини унеможливлюють використання земельної ділянки її розпорядником - Львівською обласною державною адміністрацією та володільцем - Міністерством оборони України.
Таким чином, на даний час продовжують існувати перешкоди у розпорядженні та користуванні землями оборони, а рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, не виконано.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов` язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Верховний Суд у постанові від 19.09.2022 року у справі № 917/244/21 зазначив про те, що в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.
Під відсутністю обов`язку слід розуміти, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою.
Під іншими причинами слід розуміти відсутність правових підстав у стягувача на здійснення будь-яких дій відносно боржника (стягнення, зобов`язання вчинити ті чи інші дії або утриматися від вчинення тощо), наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково.
За даних спірних обставин заявником не наведено жодної обставини чи фактів, що свідчать про припинення чи відсутність матеріального обов`язку боржника повернути земельну ділянку, які б виникли після ухвалення судового рішення. Жодної зміни обставин, які мають місце на даний час відносно тих обставин, які існували на момент судового розгляду цієї справи, не має. Боржником рішення суду не виконано. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі відомості про державну реєстрацію права власності та державну реєстрацію земельної ділянки за ТОВ «Вест Ойл Груп» не скасовано. На даний час, ТОВ «Вест Ойл Груп», є власником спірної земельної ділянки, що унеможливлює володіння, користування цією земельною ділянкою власником - Львівською обласною державною адміністрацією.
Разом з тим, з відповіді на адвокатський запит №5/11-12841/0/2-25/1-2.1 від 03.12.2025 вбачається, що Львівська обласна державна адміністрація, станом на дату пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Львівської області № 914/1872/24 від 09.09.2025, не мала доступу до земельної ділянки площею 0,1236 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,1600 га з кадастровим номером 4610136300:06:021:0008 та не могла нею вільно користуватись, що створює відповідні перешкоди. У відповіді на адвокатський запит №5/14-13405/0/2-25/7-16.1.2 від 18.12.2025 зазначено, що рішення Господарського суду Львівської області від 25.11.2024 у справі № 914/1872/24 перебуває на стадії виконання. 
З огляду на те, що наказ Господарського суду Львівської області від 09.09.2025 перебуває на виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, а рішення суду від 25.11.2024 у справі № 914/1872/24 не виконано, боржником не вжито жодних дій задля його виконання, у зв`язку з чим місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу ухвали Господарського суду Львівської області від 09.02.2026 у справі № 914/1872/21.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому їх необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд - 
УХВАЛИВ :
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» б/н від 20.02.2026 (вх №01-05/504/26, 01-05/514/26 від 23.02.2026) залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.02.2026 у справі №914/1872/24 залишити без змін.
3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено 03.04.2026.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак