ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 470/264/24
провадження № 61-16856св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року в складі судді Лусти С. А. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року в складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі - ТОВ «Газорозподільні мережі України»), у якому просила визнати незаконними дії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відключення від газопостачання квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» за власний рахунок відновити газопостачання до цієї квартири.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що вона є споживачем послуг з постачання природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» на підставі укладеного з ним типового договору. Заборгованості за спожиті послуги вона не має.
У жовтні 2022 року представники відповідача без жодного попередження припинили газопостачання до її квартири, мотивуючи такі дії фактом відключеннягазопостачання споживачу, який проживає на першому поверсі її будинку у квартирі  № 3 .
Позивач вказувала, що вонанеодноразово зверталась щодо незаконного відключенняпостачання природного газу на гарячу лініюконтакт-центру ГП «Нафтогаз України», Центру обслуговування клієнтів Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», електронну пошту для звернення клієнтівз будь-яких питань з розподілу природного газу, проте такі звернення булипроігноровані, а газопостачання до її квартири не відновлено.
Короткий зміст судових рішень судівпершої та апеляційної інстанцій
Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконнимвідключення квартиривід газопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» не є належним відповідачем за цією вимогою, оскільки відключення квартири позивача від зазначеної послуги здійснювалось працівниками Акціонерного товариства«Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі - АТ «Миколаївгаз»).
У задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача за власний рахунок підключити квартиру позивача до газопостачання суд також відмовив, оскільки вважав таку вимогу безпідставною у зв'язку з неможливістю безпечного підключення газопостачання до квартири ОСОБА_1 за відсутності доступу до квартири  № 3 для перевірки газових приладів, а позивач не бажає здійснити підключення своєї квартири до газових мереж в обхід квартири № 3 .
ПостановоюМиколаївського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій по відключенню квартири    АДРЕСА_1 від газопостачання залишено без змін.
Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ТОВ «Газорозподільні мережі України» за власний рахунок підключити квартиру       АДРЕСА_1 до газопостачання змінено, викладено мотивувальну частину рішення щодо цієї позовної вимоги в редакції цієї постанови.
Апеляційний суд погодився з судом першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, проте дійшов висновку, що у задоволенні вимоги про зобов'язання відповідача за власний рахунок підключити квартиру до газопостачання слід було відмовити з огляду на те, що незаконностідій відповідача по відключенню від газопостачання встановлено не було.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У грудні 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що судом апеляційної інстанції застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року в справі № 466/8067/14-ц.
Заявник також зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував положення статей 16, 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо способів захисту цивільних прав, не дослідив всі надані позивачем докази, належним чином не встановив, чи були дії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відключення газопостачання законними.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Березнегуватського районного суду Миколаївської області.
27 січня 2025 року справа № 470/264/24 надійшла до Верховного Суду.
ТОВ «Газорозподільні мережі України» у встановлений судом строк відзив на касаційну скаргу не подало.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Кожній з них належить по 1/2 частці квартири.
У жовтні 2022 року працівниками АТ «Миколаївгаз» було здійснено аварійне відключення від газопостачання квартири ОСОБА_1 та квартири № 3 у цьому ж будинку, через яку вона отримує газопостачання.
08 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала до АТ «Миколаївгаз» заяву, у якій просила відновити газопостачаннядо її квартири.
Листом від 22 вересня 2023 року АТ «Миколаївгаз» проінформувало ОСОБА_1 про те, що 12 грудня 2022 року бригадою працівників оператора ГРМ було проведено гідравлічне випробування внутрішньобудинковогогазопроводу у квартирах   № 3 та       АДРЕСА_1 , в результаті чого виявлено падіння тискуНТ на манометрі, що унеможливлювало відновлення газопостачання відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання. 21 вересня 2023 року бригада працівників оператора ГРМ повторно провела гідравлічні випробування внутрішньобудинковогогазопроводу у квартирах  № 3 та  № 7 . В результаті знову було виявлено падіння тиску НТ на манометрі, що унеможливлювало відновлення газопостачання. АТ «Миколаївгаз» зазначало, що неможливість відновленнягазопостачання викликана тим,що власник квартири  № 3 не надав повного доступу до системи газопостачання, що згідно з пунктом 7.17 розділу VII Правил безпеки систем газопостачання унеможливлювало пускгазу.
Відповідно до листаТОВ «Газорозподільні мережі України» від 08 березня 2024 рокуОСОБА_1 було повідомлено про те, що газопостачання до квартири       АДРЕСА_4 було припинено 14 листопада 2022 року у зв'язку з виїздом власника на тривалий час за межі району. Цим відключенням було припинено і газопостачання до квартири № 7 , так як у ній на той час ніхто не проживав. У грудні 2022 року та у вересні2023 року відновлення газопостачання невідбулось через відсутність доступу до квартири  № 3 для перевірки газового обладнання.
Згідно з довідкою від16 квітня 2024 рокуОСОБА_1 не має заборгованості за користування природним газом у квартирі       АДРЕСА_1 .
Також встановлено, що відповідно доПостанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 853 Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», правонаступником якого є АТ «Миколаївгаз», видано ліцензію на правопровадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Миколаїв та Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації вказаного товариства.
АТ «Миколаївгаз» було зареєстровано 27 січня 1995 року. Дані про припинення його діяльності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.
ТОВ «Газорозподільні мережі України» було зареєстровано 02 вересня 2022 року.
Постановою НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 (зі змінами від 29 вересня 2023 року № 1769) ТОВ «Газорозподільні мережі України» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, у тому числі на території Миколаївської області.
Постановою НКРЕКП від 29 вересня 2023 № 1773 дію ліцензії АТ «Миколаївгаз» на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу зупинено з 01 жовтня 2023 року у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України».
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.
За приписами частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близький за змістом висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18)).
Частинами першою та другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Аналогічний правовий висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц(провадження № 14-61цс18).
Звертаючись до суду, ОСОБА_1 обґрунтовувала свою позовну заяву незаконністю дій відповідача щодо відключення її квартири від газопостачання, у зв'язку з чим ТОВ «Газорозподільні мережі України» повинно за власний рахунок відновити газопостачання до цієї квартири.
Встановивши, що відключення квартири позивача від газопостачання було здійснено працівниками АТ «Миколаївгаз», а ТОВ «Газорозподільні мережі України» не є його правонаступником, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність через неналежний суб'єктний склад підстав для визнання незаконними дій ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відключення квартири ОСОБА_1 від газопостачання.
Оскільки незаконності дій ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відключення квартири ОСОБА_1 від газопостачання встановлено не було, тому апеляційний суд правильно вважав, що немає підстав для його відновлення відповідачем.
Висновки апеляційного суду не суперечать висновку, викладеному Верховним Судом у наведеній в касаційній скарзі постанові.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів стосовно встановлених обставин справи та стосуються переоцінки доказів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов'язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їхнього скасування.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду залишити без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 листопада2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:  М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко