Справа № 473/247/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"08" квітня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
встановив:

в січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 320 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.04.2025 року між сторонами був укладений кредитний договір № 19.04.2025-100002169. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. з загальним строком користування коштами протягом 168 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит до 03.10.2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Стандарт»), застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредиту. Фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ») застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Комісія пов`язана з наданням кредиту складає 250 грн.
20.04.2025 року між сторонами був укладений додатковий договір до кредитного договору № 19.04.2025-100002169 відповідно до якого збільшено суму кредиту та з дати укладення додаткового договору становить 8 000 грн. За додатковим договором кредитодавець зобов`язався надати позичальнику 2-й транш у розмірі 3 000 грн. Сторони домовилися, о позичальник відповідно до даного додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію в розмірі 150 грн.
Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 11 320 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн., заборгованість за процентами в розмірі 1 120 грн., неустойка в розмірі 2 200 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі.
Ухвалою суду від 26 січня 2026 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
В судове засідання представник позивача Мохир Я.В. не з`явився, згідно поданої заяви просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. 
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача проти цього не заперечував.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема суд встановив, що 19.04.2025 року між сторонами був укладений кредитний договір № 19.04.2025-100002169. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. з загальним строком користування коштами протягом 168 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит до 03.10.2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Стандарт»), застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредиту. Фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ») застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Комісія пов`язана з наданням кредиту складає 250 грн.
20.04.2025 року між сторонами був укладений додатковий договір до кредитного договору № 19.04.2025-100002169 відповідно до якого збільшено суму кредиту та з дати укладення додаткового договору становить 8 000 грн. За додатковим договором кредитодавець зобов`язався надати позичальнику 2-й транш у розмірі 3 000 грн. Сторони домовилися, що позичальник відповідно до даного додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію в розмірі 150 грн.
Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідно до листа №1-1301 від 13.01.2026 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 було успішно перераховано кошти 19.04.2025 на суму 5 000 грн. номер картки НОМЕР_1 (номер картки зазначено в кредитному договорі), призначення платежу: Видача за договором кредиту № 19.04.2025-100002169.
Відповідно до листа №1-1301 від 13.01.2026 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 було успішно перераховано кошти 20.04.2025 на суму 3 000 грн. номер картки НОМЕР_1 (номер картки зазначено в кредитному договорі), призначення платежу: Видача за договором кредиту № 19.04.2025-100002169. 
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Вищевказаний договір був укладений з дотриманням вимог щодо укладення електронних правочинів, передбачених ч.ч. 1-3 ст.207, ч. 1 ст.1054, ч. 1 ст.1055 ЦК України, ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», який містить усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів, складений в передбаченій законом формі, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 11 320 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн., заборгованість за процентами в розмірі 1 120 грн., неустойка в розмірі 2 200 грн..
Денна процента ставка за договором розрахована згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», виходячи з умов кредитного договору.
Проценти за користування кредитом нараховані в межах строку дії договору по 03.10.2025 року.
Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 250 грн. передбачена п. 8 кредитного договору № 19.04.2025-100002169 від 19.04.2025 року.
Комісія, пов`язана з наданням другого траншу відповідно до додаткового договору – 150 грн. передбачена п. 1.3 додаткового договору від 20.04.2025 року до кредитного договору № 19.04.2025-100002169 від 19.04.2025 року.
Що стосується нарахування неустойки, то в цій частині слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.1046,1049,1050,1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню.
За встановленого, нарахована позивачем неустойка (пеня) не підлягає стягненню.
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості позивачем нараховувалася, та відповідно з платежів, які були здійсненні відповідачем зійснювалися зарахування по комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка передбачена п. 9 кредитного договору 19.04.2025-100002169 від 19.04.2025 року та передбачена п. 1.4 додаткового договору до кредитного договору 19.04.2025-100002169 від 19.04.2025 року, то суд вважає за необхідним зазначити наступне. 
Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.
Водночас, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Суд встановив, що кредитний договір містить перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що можуть надаватися відповідачу, та за які позивачем встановлена щомісячна комісія. Однак позивач не надав доказів надання таких послуг споживачу. 
Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості у вказаному договорі є безпідставним, а тому вказана комісія не підлягає стягненню.
Якщо розрахунок заборгованості позивачем не здійснено або здійснено неправильно, суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню.
Відтак відповідно до Графіку платежів з дати укладення Додаткового договору та Розрахунку заборгованості за договором № 19.04.2025-100002169 від 19.04.2025 року загальна сума заборгованості за відсотками без врахування проплат відповідача становить 10 610 грн., заборгованість по тілу кредиту 8 000 грн., що загалом становить 18 610 грн. 
Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором № 19.04.2025-100002169 від 19.04.2025 року відповідачем в погашення заборгованості по кредиту сплачено 12 890 грн. з яких необхідно відрахувати заборгованість за комісією пов`язаною з наданням першого траншу в розмірі 250 грн. та заборгованість за комісією пов`язаною з наданням другого траншу траншу в розмірі 150 грн., разом 400 грн. (12 890 грн. - 400 грн. = 12 490 грн.).
Відтак розмір заборгованості за кредитним договором № 19.04.2025-100002169 від 19.04.2025 року в загальному розмірі становить 6 120 грн. (18 610 грн. - 12 490 грн.)
Таким чином, з огляду на викладене з відповідача на користь позивача належить до стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 120 грн..
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (54 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) в розмірі 1 437,70 грн..
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282,289 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», заборгованість за кредитним договором № 19.04.2025-100002169 від 19.04.2025 року в розмірі 6 120 грн., судовий збір у розмірі 1 437,70 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 . 

Суддя М.М. Ротар