ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/5211/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
секретар Перетятько К.С.
за участі представника позивача Кротенко О.С. (в режимі відеоконференцзв`язку)
представника відповідача Дудки С.В. (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року (суддя Притула К.М., повне судове рішення складено 21 листопада 2025 року) в справі № 340/5211/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гудгрейноіл» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гудгрейноіл» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі – ГУ ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 червня 2025 року №00085880703 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованої на рахунок платника у банку, в розмірі 2370800,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 1185100,00 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27 червня 2025 року № 00085890703 (форма “В1”), яким встановлено порушення вимог п. 44.1 ст. 44, 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПКУ та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, в розмірі 2370800,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 1185100,00 грн.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року виправлено описку в рішенні суду (вступній та резолютивній частині) від 06 листопада 2025 року, а також у повному тексті рішення, викладено абзац 2 резолютивної частини рішення, в наступній редакції: 
«Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 червня 2025 року № 00085880703 (форма “В1”), яким встановлено порушення вимог п. 44.1 ст. 44, 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПКУ та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку в розмірі 2370800,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 1185100,00 грн.».
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Зміст апеляційної скарги повторює зміст акту перевірки, за результатами якої прийнято оскаржене позивачем податкове повідомлення-рішення.
Зокрема, апелянтом наведено доводи стосовно неможливості здійснення контрагентом позивача ТОВ «Ранок 2017» постачання товару на користь позивача у задекларовано обсязі.
На думку апелянта, фактично мало місце використання в господарській діяльності товару, джерело походження якого не встановлене. Наявність факту використання в господарській діяльності придбаного товару є свідченням набуття останнього у власність без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання.
Таким чином, перевіркою встановлено нереальність проведених господарських відносин з придбання товару (сільськогосподарської продукції - пшениці врожаю 2024 року, кукурудзи врожаю 2024 року, насіння соняшника) між ТОВ «Гудгрейноіл» та ТОВ «Ранок 2017» у лютому - березні 2025 року на загальну суму 22139270,18 грн, у тому числі податок на додану вартість - 2718857,74 грн.
Водночас, товар, ідентичний задекларованому ТОВ «Гудгрейноіл» по взаємовідносинах з ТОВ «Ранок 2017», використано в господарській діяльності товариства. 
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “Гудгрейноіл” щодо дотримання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за березень 2025 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт №6716/11-28-07-03/39685847 від 29.05.2025.
Згідно з висновками акту перевіркою встановлено, зокрема, порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2025 року, на 2370800 грн.
На підставі акту перевірки №6688/11-28-07-07/41095214 від 29.05.2025 ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 27 червня 2025 року № 00085880703 (форма “В1”), яким встановлено порушення вимог п. 44.1 ст. 44, 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПКУ та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку в розмірі 2370800,00 грн, та штрафні санкції у розмірі 1185100,00 грн.
Судом першої інстанції зауважено про підтвердження придбання позивачем сільськогосподарської продукції у ТОВ “Ранок 2017” первинними документами: договорами, видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, рахунками на оплату та платіжними інструкціями.
Врахувавши наявність доказів придбання позивачем соняшника, який в подальшому був реалізований, суд першої інстанції вважав безпідставним висновок податкового органу про непідтвердження походження такої сировини.
Також судом першої інстанції врахована довідка ГУ ДПС у м. Києві від 26.05.2025 № 8/Ж11/26-15-07-04-03/41728161 “Про результати зустрічної звірки ТОВ “Ранок 2017” щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ “Гудгрейноіл”, їх повноти відображення в обліку за період з 01.02.2025 по 31.03.2025”, відповідно до якої зустрічною звіркою ТОВ “Ранок 2017” документально підтверджено факт здійснення господарських відносин із позивачем, їх вид, обсяг, якість та розрахунки.
Врахувавши підтвердження наданими позивачем доказами факт реальності господарських операцій ТОВ “Гудгрейноіл” з ТОВ “Ранок 2017”, а також зміну майнового стану ТОВ “Гудгрейноіл” внаслідок такої господарської операції, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. 
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ГУ ДПС проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Гудгрейноіл» щодо дотримання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, по декларації з податку на додану вартість за березень 2025 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт від 29 травня 2025 року № 6716/11-28-07-03/39685847, яким встановлені порушення позивачем:
п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в частині завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2025 року, на 2370800 грн;
п. 200.1, п. 200.4, п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим на підставі п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України відмовлено в наданні бюджетного відшкодування у сумі 939891 грн;
п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в частині завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, (ряд. 21) за березень 2025 року на суму 936076 грн. 
На підставі наведеного акту перевірки ГУ ДПС 27 червня 2025 року прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення №00085880703 про зменшення ТОВ «Гудгрейноіл» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованої на рахунок платника у банку, в розмірі 2370800,00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 1185100,00 грн.
Підставою зменшення суми бюджетного відшкодування спірним податковим повідомленням-рішенням є висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з придбання у ТОВ «Ранок 2017» сільськогосподарської продукції (пшениці врожаю 2024 року, кукурудзи врожаю 2024 року, насіння соняшника) у лютому-березні 2025 року.
Судом також встановлено, що між ТОВ «Гудгрейноіл» як покупцем укладено з ТОВ «Ранок 2017» як постачальником договір поставки від 05 лютого 2025 року № 050225/ПШ-01, за умовами якого постачальник передає у власність покупця товар – пшеницю 4-го класу врожаю 2024 року; кількість товару – 150000,0 кг (+/- 5%), ціна товару (без ПДВ) – 9,08 грн/кг, загальна вартість товару з ПДВ (+/- 5%) – 1552680,00 грн. 
Між ТОВ «Гудгрейноіл» як покупцем укладено з ТОВ «Ранок 2017» як постачальником договір поставки від 06 лютого 2025 року № 060225/ПШ-01, за умовами якого постачальник поставляє покупцю товар – пшеницю 4-го класу врожаю 2024 року; кількість товару – 900000,0 кг (+/- 5%), ціна товару (без ПДВ) – 9,08 грн/кг, загальна вартість товару з ПДВ (+/- 5%) – 9316080,00,00 грн. 
Між ТОВ «Гудгрейноіл» як покупцем укладено з ТОВ «Ранок 2017» як постачальником договір поставки від 31 січня 2025 року № 310125/К, за умовами якого покупцем придбавався у постачальника товар – кукурудза у врожаю 2024 року; кількість товару – 6000000,0 кг (+/- 5%), ціна товару (без ПДВ) – 10,10 грн/кг, загальна вартість товару з ПДВ (+/- 5%) – 6060000,00 грн. 
Додатковою угодою від 10 лютого 2025 року до договору поставки від 31 січня 2025 року змінено кількість товару на 645000,00 кг (+/- 5%), ціна товару (без ПДВ) – 10,10 грн/кг, загальна вартість товару з ПДВ (+/- 5%) – 6514500,00 грн, строк поставки змінено до 12 лютого 2025 року. 
Між ТОВ «Гудгрейноіл» як покупцем укладено з ТОВ «Ранок 2017» як постачальником договір поставки від 13 лютого 2025 року № 130225/СШ, за умовами якого позивачем придбавався товар – насіння соняшника; кількість товару – 65000,0 кг (+/- 5%), ціна товару (без ПДВ) – 22,89грн/кг, загальна вартість товару з ПДВ (+/- 5%) – 1487850,00 грн. 
Між ТОВ «Гудгрейноіл» як покупцем укладено з ТОВ «Ранок 2017» як постачальником договір поставки від 28 лютого 2025 року № 280225/СШ, за умовами якого позивач придбавався товар – насіння соняшника; кількість товару – 35000,0 кг (+/- 5%), ціна товару (без ПДВ) – 23,07 грн/ кг, загальна вартість товару з ПДВ (+/- 5%) – 920493,00 грн. 
Постачання товару підтверджено наступними документами: специфікаціями, рахунками на оплату, видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними.
Оплата за придбаний товар підтверджена платіжними інструкціями.
Позивачем відображено наведені господарські операції у бухгалтерському обліку у оборотно-сальдових відомостях по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками»:
по договору від 05 лютого 2025 року №050225/ПШ-01: сальдо на 01 лютого 2025 року відсутнє, оборот по дебету – 1616236,37 грн, оборот по кредиту – 1616236,37грн, сальдо на 25 лютого 2025 року відсутнє;
по договору від 06 лютого 2025 року №060225/ПШ-01: сальдо на 01 лютого 2025 року відсутнє, оборот по дебету – 11181366,24 грн, оборот по кредиту – 11181366,24 грн, сальдо на 25 лютого 2025 року відсутнє;
по договору від 31 січня 2025 року №310125/К: сальдо на 01 лютого 2025 року відсутнє, оборот по дебету – 6507485,71 грн, оборот по кредиту – 6507485,71 грн, сальдо на 27 лютого 2025 року відсутнє;
по договору від 13 лютого 2025 року №130225/СШ: сальдо на 01 лютого 2025 року відсутнє, оборот по дебету – 1832081,96 грн, оборот по кредиту – 1832081,96 грн, сальдо на 04 березня 2025 року відсутнє.
Придбаний у ТОВ «Ранок 2017» товар (сільськогосподарська продукція - пшениця врожаю 2024 року, кукурудза врожаю 2024 року, насіння соняшника) на загальну суму 22139270,18 грн, у тому числі податок на додану вартість - 2718857,74 грн, оприбуткований по бухгалтерському рахунку 28 «Товари». 
Придбаний товар використаний позивачем в оподатковуваних у межах господарській діяльності: кукурудза та пшениця реалізовані нерезиденту AVVATERRA AG (Швейцарія), соняшник - ТОВ «Аоил».
Спірним в цій справі є правомірність зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. 
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначається статтею 200 Податкового кодексу України (далі – ПК України).
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За приписами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 ПК України.
Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 цього кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
За положеннями пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначається статтею 200 Податкового кодексу України (далі – ПК України).
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За приписами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначається порядок складання та реєстрації податкової накладної.
Видача позивачу належним чином оформлених податкових накладних контрагентами не є спірним питанням. Також не є спірним питанням факт реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН).
Отримавши податкову накладну, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.
В цьому випадку суми податку на додану вартість, які підлягали сплаті у зв`язку з придбанням товарів, підтверджені податковими накладними, зареєстрованими в ЄРПН, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту. 
Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам. 
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа. 
Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі – Закон № 996-XIV), первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною другою статті 9 Закону № 996-XIV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. 
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Первинні документи, якими позивач підтверджує фактичне здійснення спірних господарських операцій, повністю відтворюють зміст господарських операцій, містять інформацію щодо фактично здійснених господарських операцій. Зокрема, наявні в матеріалах справи первинні документи підтверджують фактичне отримання позивачем товару, оприбуткування товару в бухгалтерському обліку, використання у власній господарській діяльності.
За таких обставин суд визнає необґрунтованими доводи контролюючого органу про недоведеність фактичного здійснення спірних господарських операцій.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
За змістом пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.
Приписами пункту 200.10 статті 200 ПК України встановлено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Згідно з пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Судом встановлено, що позивачем виконано вимоги податкового законодавства щодо подання заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Дослідженням податкової звітності позивача встановлено, що позивачем правильно визначено від`ємне значення з податку на додану вартість у податковій декларації з податку на додану вартість та розрахована сума податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку.
Як вказано вище, висновок контролюючого органу про нереальність приведених вище господарських операцій ґрунтуються на недоведеності фактичного здійснення господарських операцій.
Проте будь-яких належних доказів на підтвердження нереальності господарських операцій позивача із зазначеним вище контрагентом контролюючим органом в порушення вимог частини другої статті 77 КАС України суду не надано, тобто фактично не підтверджено висновки акту податкової перевірки, що стали підставою для висновку про завищення позивачем суми від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі, що є спірним в межах цієї справи.
Разом з тим, відповідно до довідки ГУ ДПС у м. Києві від 26 травня 2025 року № 8/Ж11/26-15-07-04-03/41728161 «Про результати зустрічної звірки ТОВ «Ранок 2017» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ «Гудгрейноіл», їх повноти відображення в обліку за період з 01.02.2025 по 31.03.2025» зустрічною звіркою ТОВ «Ранок 2017» документально підтверджено факт здійснення господарських відносин із позивачем, їх вид, обсяг, якість та розрахунки.
Відповідачем не враховано ця довідка при формулюванні висновків акту перевірки, в акті перевірки, хоча й акт перевірки підписано 29 травня 2025 року, після складання довідки ГУ ДПС у м. Києві.
Більш того, висновки довідки ГУ ДПС у м. Києві безпідставно не враховані відповідачем під час розгляду заперечень платника податків на акт перевірки.
Щодо посилання відповідача на зазначення у товарно-транспортних накладних різних транспортних засобів, прізвищ водіїв, яким ТОВ «Ранок 2017» не виплачувався дохід, відсутність інформації про придбання контрагентом позивача послуг перевезення, наявність розбіжностей у відомостях, які містяться в товарно-транспортних накладних, з інформацією з видаткових накладних, суд зауважує, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тому оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, певна дефектність товарно-транспортних накладних не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій та бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 804/4874/16, від 27 березня 2024 року у справі №380/12821/22.
При цьому наявність чи відсутність трудових відносин між водіями та ТОВ «Ранок 2017», який є автомобільним перевізником, немає жодного значення у питання доведеності реальності спірних господарських операцій.
В цьому випадку за наслідками детального та ґрунтовного дослідження первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що первинні документи, досліджені в ході судового розгляду та долучені до матеріалів справи, складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентом з дотриманням положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій, а відтак позивачем правомірно сформовано дані податкового обліку за такими господарськими операціями.
Контролюючим органом не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Судом першої інстанцій досліджено та проаналізовано зміст операцій та первинні документи на підтвердження використання придбаного товару у господарській діяльності позивача.
При цьому в ході розгляду справи доведено, що придбаний товар використаний позивачем у власній господарській діяльності, що свідчить про наявність у позивача конкретної ділової мети та отримання економічного ефекту від його діяльності - прибутку.
Відповідно до сталої та послідовної практики Верховного Суду норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2019 року у справі № 826/13060/18.
Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в первинних документах, якими позивач підтверджує фактичне отримання товару, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також не зазначено об`єктивних обґрунтувань про здійснення позивачем спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Позиція апелянта, викладена в акті перевірки та апеляційній скарзі, ґрунтується виключно на недоліках у господарській діяльності контрагента позивача ТОВ «Ранок 2017».
Суд зауважує, що ймовірні порушення з боку контрагента позивача не можуть впливати на права та обов`язки добросовісного платника податків, такий платник податків не може нести відповідальність за невиконання контрагентами податкових зобов`язань.
Аналогічний за змістом висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2022 року у справі №640/25325/19, від 19 березня 2019 року у справі №826/9534/17 та від 26 лютого 2019 року у справі №826/1536/1, від 13 січня 2021 року у справі №826/16023/16.
Тобто за порушення правил оподаткування має відповідати особа, яка допустила порушення, а добросовісний платник податків не може відповідати за порушення, допущені іншим платником.
Відповідно, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення №№00085880703 про зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованої на рахунок платника у банку, в розмірі 2370800,00 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 1185100,00 грн. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року в справі №340/5211/25 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року в справі №340/5211/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гудгрейноіл» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 04 березня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов