ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/811/26 Справа № 175/4799/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Войтух О. М. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 березня 2026 року Кривий Ріг 

09.03.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду при секретарі судового засідання Шевченко В.В., за участю судового розпорядника Мінєєвої А.В., апеляційну скаргу захисника Бутенка Д.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2025р., якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
за участю захисника (в режимі ВКЗ)   ОСОБА_3 

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Бутенком Д.В., який в апеляційній скарзі:
- вказує, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а в нічний час його підвозив додому побратим, він особисто сидів на пасажирському сидінні, хто саме знаходився за кермом йому не відомо, та після ДТП вказана особа покинула автомобіль;
- зазначає, що сторона захисту наполягала на виклику свідка ОСОБА_4 , проте суд не задовольнив вказаного клопотання, та обмежився дослідженням письмових пояснень вказаного свідка;
- наголошує, що технічний засіб не містить факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, та факту зупинки транспортного засобу, та не містить вимоги ОСОБА_2 проходження огляду на стан сп`яніння;
- зазначає, що на відеофайлі не відображено марки автомобіля, моделі та державного номеру, а також передачі транспортного засобу іншій особі; 
- вказує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення зазначений час правопорушення о 03:30год., тобто факт керування транспортним засобом, та вказаний час нічим не підтверджений; 
- зазначає, що відеозапис не містить цифрового підпису особи, яка його створила, тому відеозапис не є належним доказом у справі;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду  ОСОБА_2 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє захисник Бутенко Д.В.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника Бутенка Д.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 26.01.2025р., о 03-30 год., в м. Краматорськ по вул. Лівобережній біля буд. 97 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «TOYOTA RAV4» днз. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Водій ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_2 суд першої інстанції поклав сукупність доказів, яки були досліджені та оцінені судом першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 010667 від 26.01.2025р., диск із записом подій, які відбулися 26.01.2025р., пояснення свідка ОСОБА_4 та протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Суд першої інстанції також дослідив письмові пояснення свідка ОСОБА_4 від 26.01.2025р. відповідно до яких свідок показав, що 26.01.2025р. приблизно о 03:30 годині, він прокинувся у себе в будинку за адресою: АДРЕСА_2 від глухого звуку. Коли він вийшов на вулицю, то побачив, що невідомий йому автомобіль врізався в його паркан. 
Також суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків про винуватість ОСОБА_2 та, зокрема, підтвердження факту керування саме ним транспортним засобом поклав постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2025р., якою ОСОБА_2 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце в тій же локації, в ту ж дату та час, коли ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
При цьому суд першої інстанції щодо змісту вказаної постанови наголосив, що ОСОБА_2 будь-яких заперечень під час розгляду справи за ст. 124 КУпАП не подавав, та постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась. 

Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставин та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні  ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його винуватості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_2 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях  ОСОБА_2 утворила його відмова від огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України. Вказана обставина достатньо та повно зафіксована на відеозапису та не викликає сумніву своєї достовірності, факт керування транспортним засобом  ОСОБА_2  беззаперечно підтверджений сукупністю доказів, які містять матеріали справи, та не викликає сумніву у суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості  ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а в нічний час його підвозив додому побратим, він особисто сидів на пасажирському сидінні, хто саме знаходився за кермом йому не відомо, та після ДТП вказана особа покинула автомобіль, є необґрунтованими, не підтверджені доказами, та на думку суду апеляційної інстанції, є спробою ОСОБА_2 уникнення від відповідальності.
Доводи апеляційної скарги захисника, зазначає, що сторона захисту наполягала на виклику свідка ОСОБА_4 , проте суд не задовольнив вказаного клопотання, та обмежився дослідженням письмових пояснень вказаного свідка також не приймаються до уваги, оскільки відповідно до письмових пояснень вказаного свідка він не був очевидцем події, спав вдома, лише констатував факт ДТП, яку побачив після того, як вийшов з будинку.

Доводи апеляційної скарги захисника, що технічний засіб не містить факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, та факту зупинки транспортного засобу, та не містить вимоги ОСОБА_2 проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП відеозапис застосовується працівниками поліції при огляді особи на стан сп`яніння у разі, якщо відсутня можливість залучити свідків.
Тобто відеозапис не визначений КУпАП як виключний доказ факту керування особою транспортним засобом, та вказаний факт може бути підтверджений будь яким іншим доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП.
У даному випадку фактом підтвердження керування ОСОБА_2 слід вважати постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.04.2025р., якою ОСОБА_2 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце в тій же локації, в ту ж дату та час, коли ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, та яка не була оскаржена в апеляційному порядку та набула законної сили. 

З підстав викладених вище також є неслушними доводи апеляційної скарги захисника, що на відеофайлі не відображено марки автомобіля, моделі та державного номеру, а також передачі транспортного засобу іншій особі.

Доводи апеляційної скарги захисника, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення зазначений час правопорушення о 03:30год., тобто факт керування транспортним засобом, та вказаний час нічим не підтверджений, також не приймаються до уваги, оскільки вказаний вище час ДТП підтверджений письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 щодо обставин ДТП та ці письмові пояснення узгоджуються із усією сукупністю доказів у справі. 

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозапис не містить цифрового підпису особи, яка його створила, тому відеозапис не є належним доказом у справі, є безпідставними, оскільки КУпАП такої вимоги до відеозапису не містить та відеозапис є належним доказом у розумінні вимог ст. 251 КУпАП. 

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Бутенка Дмитра Вікторовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2025р., якою ОСОБА_2  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без задоволення. 

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.10.2025р., якою ОСОБА_2  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя