П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/26781/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа Володимир Анатолійович 
Суддя-доповідач - Боровицький О. А. 
03 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А. 
суддів: Ватаманюка Р.В.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №240/25742/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (ІІ)/2021 відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 230/96-ВР у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком, починаючи з 24.06.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.
06.08.2025 судом видано виконавчий лист у справі №240/25742/24 на виконання судового рішення, який стягувачем пред`явлено до виконання.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.08.2025 року відкрито виконавче провадження № 78799656 з примусового виконання виконавчого листа у справі №240/25742/24 та вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
У зв`язку з невиконанням пенсійним органом цієї постанови у встановлений строк головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено вимогу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.08.2025 №28741 про необхідність виконання судового рішення у 10-денний строк з моменту отримання цієї вимоги.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, розглянувши вимогу державного виконавця, листом №0600-0306-8/74753 від 01.09.2025 повідомило, що рішенням суду зобов`язано провести перерахунок ОСОБА_1 з 24.06.2024 року перерахунок пенсії передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік» щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум ля осіб, які втратили працездатність з 01.01.2024 (мінімальна пенсія за віком) з 01.01.2024 рік становить 2361,00 грн. В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 24.06.2024 становитиме 23610,00 грн, в тому числі 18888,00 грн. (2361,00 грн.*8). Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821, «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, яка набрала чинності 17.07.2025, установлено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, які набрали законної сили після набрання чинності цією постановою, здійснюється після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування. 
Питання виплати пенсії ОСОБА_1 на виконання Рішення №240/25742/24 буде вирішено після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування. Виплата доплати на виконання рішення суду буде опрацьовано відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821. На даний час відсутня технічна можливість для опрацювання зазначеного рішення суду. Рішення №240/25742/24 буде опрацьовано після надання технічної можливості для його опрацювання засобами програмного забезпечення.
У подальшому, 04.11.2025 до Відділу надійшло звернення ОСОБА_1 про невиконання рішення суду, а саме не виплати поточної пенсії у розмірах встановлених судовим рішенням. Згідно довідки про доходи №7901 2494 8569 6922 стягувача розмір пенсії у вересні та жовтні 2025 року становить 8412,33 грн.
10.11.2025 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пономарьовою К.В. було винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду.
При винесенні цієї постанови виконавцем було встановлено, що судове рішення боржником не виконане без поважних причин, адже відповідно до довідки про доходи №7901249485696922 виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , розмір пенсії отриманий нею за жовтень 2025 складає 8412,33 грн та не відповідає відомостям зазначеним у відповіді боржника.
Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За правилами статті 26 Закону № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина 6 статті 26 Закону № 1404-VIII).
В силу пунктів 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 63 Закону № 1404-VIIІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIIІ передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з наведених норм, правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Водночас, така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.
Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 року у справі № 560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин - наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.
Перевіряючи наявність підстав для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 10.11.2025 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 78799656 на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за невиконання рішення суду у справі № 240/240/25742/24 , слід зазначити таке.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).
Отже, боржник зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань, вказаних в його резолютивній частині та враховувати при цьому висновки суду, зазначені в його мотивувальній частині, оскільки саме вона містить усі обставини справи та мотиви, з яких суд виходив при прийнятті рішення, і положення закону, яким він керувався з огляду на об`єкт порушеного права.
Як зазначалося вище, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі №240/25742/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (ІІ)/2021 відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 230/96-ВР у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком, починаючи з 24.06.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.
Вказане свідчить, що розмір присудженої ОСОБА_1 пенсії є змінним, та залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Частиною 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Відповідно до статті 7 Закону України від 03.11.2022 року № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2023 року становив 2093 гривні.
Положеннями статті 7 Закону України від 09.11.2023 року № 3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що з 01.01.2024 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становив 2361 гривні.
Згідно із положеннями статті 7 Закону України від 19.11.2024 року № 4059-IX "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що з 01.01.2025 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становив 2361 гривні.
Таким чином, у 2023 році мінімальний розмір пенсії за віком становив 2093 гривень, а у 2024 та 2025 роках - 2361 гривень.
Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.09.2025 та розпорядження про перерахунок пенсії станом на 28.08.2025 боржником проведено перерахунок пенсії стягувача, враховуючи положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 01.01.2024 - 2361,00 грн.
Тобто, зазначено, що в результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 24.06.2024 становитиме 23610,00 грн, в тому числі 18888,00 грн. (2361,00*8).
Однак, відповідно до матеріалів виконавчого провадження №78799656 до відділу звернувся стягувач із заявою від 04.11.2025 про те, що рішення суду залишається невиконаним, та надав довідку про доходи №7901249485696922, видану пенсіонеру ОСОБА_1 , з якої вбачається, що розмір пенсії отриманий нею за вересень 2025 року складає 8412,33 грн, за жовтень 2025 року складає 8412,33 грн.
Тобто, розмір пенсії стягувача не відповідає відомостям зазначеним у відповіді боржника. Отже, станом на 10.11.2025 рішення суду не виконано в повному обсязі без поважних причин.
Наведені обставини справи свідчать про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/25742/24, що призвело до нарахування пенсіонеру пенсії у значно меншому розмірі ніж визначено рішенням суду.
Враховуючи підтверджений в ході судового розгляду факт нарахування та виплати пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області у меншому розмірі, ніж визначено рішенням суду та зазначено самим позивачем у листі-відповіді, суд вважає, що державним виконавцем був зроблений обґрунтований висновок про неналежне виконання боржником судового рішення у справі № 240/25742/24 без поважних на те причин.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводі, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Ватаманюк Р.В.    Курко О. П.