ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/41/26	Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В. 	
Провадження № 33/817/93/26 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.2 ст.130 , ч.5 ст.126 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.
за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Жеребецької І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Жеребецької І.О. на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, - 

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, із застосування ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно із постановою суду, 06 січня 2026 року о 16 год. 40 хв. на 19 км автодороги М-09 у селі Озерна Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 , керуючи квадроциклом KAYO, перебував у стані алкогольного сп`яніння і такими діями порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України.
Також, 06 січня 2026 року о 16 год. 40 хв. на 19 км автодороги М-09 у селі Озерна Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 керував квадроциклом KAYO, не маючи посвідчення водія відповідної категорії і такими діями порушив п. 2.1«а» ПДР України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Жеребецька І.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки в даний період перебував на військовій службі, разом із тим, апеляційна скарга подана 02.02.2026 — у перший робочий день після спливу строку на апеляційне оскарження. Також просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях її довірителя складу адміністративного правопорушення.
Мотивує скаргу тим, що у поліцейського не було підстав для направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з відсутністю у її довірителя ознак такого сп`яніння.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_1 - адвоката Жеребецьку І.О., яка підтримала апеляційну скрагу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, визнати поважною причину його пропуску, оскільки апеляційна скарга подана 02.02.2026 — у перший робочий день після спливу строку на апеляційне оскарження.
Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №560436 від 06.01.2026, 06 січня 2026 року о 16 год. 40 хв. на 19 км автодороги М-09 у селі Озерна Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 , керуючи квадроциклом KAYO, перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Згідно з пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №560457 від 06.01.2026, 06 січня 2026 року о 16 год. 40 хв. на 19 км автодороги М-09 у селі Озерна Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_1 керував квадроциклом KAYO, не маючи посвідчення водія відповідної категорії.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Пунктом 2.1 (а) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1(п. 2.4а ПДР).
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та окрім вищенаведених протоколів про адміністративні правопорушення також підтверджується даними, що містяться у: 
рапорті інспектора взводу 1 роти 4 батальйону УПП в Тернопільській області від 06.01.2026 року, згідно якого причиною зупинки була відсутність на транспортному засобі номерного знака;
протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №560436 від 06 січня 2026 року;
протоколі огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 7510», проведеного 06 січня 2026 року о 16 год. 52 хв., результат – !!! проміле, що означає виміряне значення (масова концентрація) алкоголю у видихуваному повітрі перевищує вимірювальний діапазон;
протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №560457 від 06 січня 2026 року;
постанові Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2025 року у справі №599/1730/25, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КупАП.
22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно постанови ЕНА №5993439 від 22.10.2025 року та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаних адміністративних правопорушень, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Згідно із ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно вказаної норми закону фактичні дані, які містяться у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а тому вказані протоколи є допустимим доказом та місцевий суд правомірно посилався на фактичні дані, які у них зафіксовані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративних правопорушень.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у поліцейського підстав для направлення водія на медичний огляд є безпідставними та не відповідають матеріалам справи, з огляду на таке. 
Згідно з вимогами п. 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», від 09 листопада 2015 року за N? 1452/735, вбачається, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції у водія були виявлені та зафіксовані ознаки, які свідчили про можливе перебування його у стані сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. У зв`язку з цим на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатора «Drager 7510», після чого, в межах наданих законом повноважень, водієві було пред`явлено вимогу пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.
Крім цього, слід зазначити, що ОСОБА_1 повідомив про згоду з результатом проведеного огляду, однак від проходження такого огляду в медичному закладі відмовився. Даний факт зафіксований на відеозаписі «part_000_export-k33yn.mp4», долученому до матеріалів справи.
За таких обставин, твердження апелянта про порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння не ґрунтуються на фактичних даних справи, носять вибірковий та оціночний характер і спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, тоді як дії поліцейського щодо направлення водія на медичний огляд були здійснені у межах наданих повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства. 
Таким чином, апелянт не навів жодного доводу, який би ставив під сумнів об`єктивність чи допустимість доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції. Встановлена сукупність доказів дає достатні підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Однак, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не з`ясувавчи отримував він посвідчення водія, тобто чи мав законне права на керування транспортними. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається що таке йому не видавалось. 
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія відповідної категорії , а тому і позбавити його цього права неможливо, на що спрямовує суди і Пленум ВСУ в постановою від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується за грубе або повторне чи систематичне порушення порядку користування цим правом.
Отже, особу можна позбавити лише наданого їй права керування транспортними засобами.
Районний суд зазначеного не врахував, та частково застосував адміністративне стягнення, яке не підлягало застосуванню, а тому постанова суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жеребецької І.О. слід задовольнити частково, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення, зокрема, виключення рішення місцевого суду рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами .
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КупАП, суддя , -

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жеребецької І.О. задовольнити частково, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.
Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення із застосування ст.36 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 40800( сорок тисяч вісімсот) грн., без оплатного вилучення транспортного засобу. 
В решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя