Справа №601/402/26 
Провадження № 1-кп/601/152/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Кременці кримінальне провадження №12026210000000084 від 11.02.2026 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісці Кременецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,  не адвоката, не депутата, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2022 року відповідно до указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», громадянина ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації.
25 лютого 2022 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця вказаної військової частини.
9 жовтня 2022 року солдата ОСОБА_4 увільнено від займаної посади і призначено на посаду командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . 1 грудня 2022 року ОСОБА_4 присвоєно звання молодший сержант та 1 серпня 2024 року присвоєно звання сержант.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих ії місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.
Положеннями ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і
Згідно п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.
Натомість, сержант ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно іх виконувати, свідомо допустив їх порушення та вчинивши військове кримінальне правопорушення, за наступних обставин.
Так, у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 5 грудня 2024 року у сержанта ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, а також на незаконне заволодіння чужим майном - грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , які призначалися для виплати допомоги по звільненню з військової служби.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 19 січня 2025 року сержант ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати, а також з метою незаконного заволодіння коштами військової частини НОМЕР_1 , подав командуванню військової частини НОМЕР_1 , рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за дружиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ніби то є особою з числа осіб з інвалідністю II групи.
До рапорту про звільнення ОСОБА_4 додав, зокрема, завідомо неправдиві відомості, а саме завірену копію Довідки до акту огляду медико- соціальною експертною комісією серії 12ААВ №776982 від 2 грудня 2024 року, видану Львівською обласною МСЕК №1 на ім`я його дружини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо встановлення останній II групи інвалідності на підставі загального захворювання.
9 лютого 2025 року сержанта ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Разом з тим, відповідно до інформації КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики», довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №776982, Львівською обласною МСЕК №1 в журналі реєстрації виданих бланків суворого обліку не реєструвалась та не видавалася.
Так, сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби, 19 січня 2025 року подав командуванню військової частини НОМЕР_1 , рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 стагті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за дружиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з числа осіб з інвалідністю II групи, разом із додатком - підставою для звільнення у вигляді завідомо підробленої довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №776982 від 2 грудня 2024 року, виданої Львівською обласною МСЕК №1.
На підставі поданих документів, 9 лютого 2025 року сержант ОСОБА_4 звільнився з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим ухилився віл несення обов`язків військової служби.
За таких обставин, вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.409 КК України, тобто ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.
Окрім цього, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16,49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи протиправний характер своїх шахрайських дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою неправомірного заволодіння чужим майном - грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що у нього відсутні підстави для звільнення з військової служби, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 19 січня 2025 року, шляхом подання рапорта про звільнення з військової служби із заздалегідь підробленою довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №776982 від 2 грудня 2024 року, виданою Львівською обласною МСЕК №1, ввів в оману командування військової частини НОМЕР_1 , унаслідок чого безпідставно отримав виплату допомоги по звільненню з військової служби у сумі 33 731,04 грн, які використав на власний розсуд, чим заволодів чужим майном шляхом обману.
За таких обставин, вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4  свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, визнав повністю, за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся та просив суворо його не карати.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд дійшов переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, та кваліфікує його дії: за ч.4 ст. 409 КК України, як ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану та за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4  встановлено, що він є уродженець с. Підлісці Кременецького району Тернопільської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, серед яких, у відповідності до положень ст. 12 КК України, передбачене ч.1 ст.190 КК України класифікується як кримінальний проступок, а передбачене ч.4 ст.409 КК України - як тяжкий злочин, особу винного, його вік, сімейний стан, та стан здоров`я, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, та добровільне відшкодування збитку, завданого кримінальним правопорушенням передбаченим ч.1 ст.190 КК України.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.
З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкцій статей обвинувачення, а саме: за ч.1 ст.190 КК України – у виді обмеження волі, та за ч.4 ст.409 КК України – у виді позбавлення волі.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, слід призначити із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, із урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, суд не вбачає за можливе застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ..
Приймаючи рішення про порядок відбування обвинуваченим ОСОБА_4 призначеного покарання суд враховує те, що положення статті 75 КК України наділяють суд дискреційними повноваженнями при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років визначити, належним чином врахувавши характер вчиненого злочину, відомості про особу винного та інші обставин кримінального провадження, чи можливе виправлення засудженого без реального відбування покарання.
Відтак, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, обставин даного кримінального провадження, особи винного, а також беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії, покласти на нього передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання у даному випадку, на думку суду, можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції обвинуваченого ОСОБА_4 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.
На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
При вирішенні питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд керується положеннями частини 9 статті 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66, 67, 70, 75, 190, 409 КК України, суд, –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:
- за ч.1 ст.190 КК України – у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч.4 ст.409 КК України – у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.1 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.
Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №776982; фотокопію довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №776982; заключення ЛКК№9-038 від 09.12.2024 видане медичним центром «Меддопомога»; висновок (форма №080/4-о) виданий медичним центром «Меддопомога»; кардіографію №12-056 від 12.11.2024 видану медичним центром «Меддопомога»; кардіографію №12-057 від 12.11.2024 видану медичним центром «Меддопомога»; консультаційний висновок (форма 28/о) виданий медичним центром «Меддопомога» – залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: