Київський апеляційний суд

В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі: 

головуючого - судді ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю секретаря ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 12024111040001039 щодо 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
уродженця с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 , 
судимого вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2023 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до штрафу у розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 грн,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,
за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 17 березня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 17.03.2025 ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.382 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Також суд ухвалив про самостійне виконання вироку Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2023, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким: призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.382 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2023 і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 гривень, який виконувати самостійно.
Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_6 і правову кваліфікацію його дій, однак вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, ч.3 ст.72, ст.75 КК України, які не підлягають застосуванню, та не застосував ст.71 КК України, яка підлягає застосуванню, внаслідок чого призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. 
Так, ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення 10 вересня 2024 року після ухвалення щодо нього вироку Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2023, покарання за яким він не відбув. А тому суд повинен був на підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Покарання за сукупністю вироків суд першої інстанції ОСОБА_6 не призначив, а натомість ухвалив на підставі ч.3 ст.72 КК України самостійно виконувати попередній вирок.
Також, на переконання прокурора, суд не дав оцінку даним про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого з огляду на викладені раніше обставини і те, що призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує почуття справедливості в суспільстві. 
Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.
Вироком суду визнано доведеним, що 10 вересня 2024 року о 22 годині 30 хвилин старший сержант поліції ОСОБА_8 та капрал поліції ОСОБА_9 у складі екіпажу "Акцент-210" на службовому автомобілі "Peugeot" д/н НОМЕР_1 при виконанні покладених на них обов`язків з безперервного та цілодобового патрулювання території обслуговування з метою контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху чинних правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху на території обслуговування ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області в смт Гостомель зупинили мопед "YAMAHA" без номерних знаків під керуванням ОСОБА_6 , який рухався з порушенням Правил дорожнього руху. Під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_6 позбавлений права керування транспортними засобами. 
Так, постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 31.01.2023 (справа № 572/3703/22) ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 04.07.2023 (справа № 367/4695/23) ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24.01.2024 (справа № 758/973/24) ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області 18.03.2024 (справа № 369/2571/24) ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області 17.06.2024 (справа № 369/8533/24) ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 26.06.2024 (справа № 367/4134/24) ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.1222, ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. 
ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, діючи умисно, з метою їх невиконання, при цьому маючи реальну можливість виконати постанови, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 10 вересня 2024 року керував транспортним засобом - мопедом "YAMAHA" без номерних знаків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6  у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6  за ч.1 ст.382 КК України - умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили, - є вірною.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.
Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_6  вчинив нетяжкий злочин, особу винного, який не одружений, не працює, судимий, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, а також обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які його обтяжують, та правильно призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах, установлених у санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність. 
Разом з тим, володіючи достовірними даними про те, що ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення після ухвалення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2023, за яким він покарання у виді штрафу не відбув, суд не застосував положення ст.71 КК України і не призначив покарання за сукупністю вироків, а також неправильно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на що обґрунтовано вказує прокурор.
Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. 
Цих вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання не дотримав, оскільки не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, призначивши ОСОБА_6 покарання тільки за нове кримінальне правопорушення, а також застосував положення ст.75 КК України, яка не підлягає застосуванню, і, як наслідок, призначив йому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість. До того ж, за приписами ч.3 ст.72 КК України самостійному виконанню підлягають покарання, а не вироки, які суд ухвалив виконувати самостійно. 
Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставами для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. 
Тому відповідно до вимог ст.ст.413, 414, 420 КПК України невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а так само неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого обвинувачений неправильно звільнений від відбування покарання і йому не призначено покарання за сукупністю вироків, є підставами для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.
При ухваленні вироку в цій частині колегія суддів відповідно до вимог ст.65 КК України враховує загальні засади призначення покарання, які взяв до уваги суд першої інстанції, поведінку ОСОБА_6 , яка свідчить про повне і систематичне ігнорування ним судових рішень, що створило у нього відчуття власної безкарності, і приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
Оскільки ОСОБА_6 після постановлення вироку Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2023, за яким він не відбув покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст.71 КК України суд апеляційної інстанції призначає йому покарання за сукупністю вироків і повністю приєднує до покарання, призначеного за новим вироком, невідбуте покарання за попереднім вироком у виді штрафу, яке на підставі ст.72 КК України належить виконувати самостійно. 
Підстав для призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на запропонований прокурором строк колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга задовольняється частково. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів 

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 17 березня 2025 року щодо  ОСОБА_6 в частині призначеного покарання із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України скасувати. 
Призначити      ОСОБА_10 у за ч.1 ст.382 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 /один/ рік.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2023 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 /один/ рік та штрафу в розмірі 800 /вісімсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 /тринадцять тисяч шістсот/ гривень, який на підставі ст.72 КК України виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його затримання в порядку виконання вироку. 
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
В умовах дії воєнного стану після проголошення резолютивної частини вироку його повний текст обов`язково вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.
На вирок суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3