ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6286/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Ясенової Т.І., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року в адміністративній справі №280/6286/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо неврахування до пільгового стажу, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список 1) періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1990 по 20.06.1994, а також період його роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001; з 25.01.2002 по 31.12.2003; з 18.12.2016 по 31.05.2017; з 07.11.2024 по 28.02.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області: зарахувати до пільгового стажу (за Списком №1) період навчання у Запорізькому металургійному технікумі ім. A.M. Кузьміна - з 01.09.1990 по 20.06.1994, зарахувати до пільгового стажу (за Списком №1) періоди роботи: з 01.09.1990 по 20.06.1994, а також період роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001; з 25.01.2002 по 31.12.2003; з 18.12.2016 по 31.05.2017; з 07.11.2024 по 28.02.2025, та здійснити у зв`язку із цим перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачений сум.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року позовні вимоги задоволено частково, суд:
- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо неврахування до пільгового стажу, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список 1) періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1990 по 20.06.1994, а також період його роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001; з 25.01.2002 по 31.12.2003; з 18.12.2016 по 31.05.2017; з 07.11.2024 по 28.02.2025;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області: зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу (за Списком №1) період навчання у Запорізькому металургійному технікумі ім. A.M. Кузьміна - з 01.09.1990 по 20.06.1994, періоди роботи: з 25.05.2000 по 05.04.2001; з 25.01.2002 по 31.12.2003; з 18.12.2016 по 31.05.2017; з 07.11.2024 по 28.02.2025, та здійснити у зв`язку із цим перерахунок пенсії;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням до пільгового стажу (за Списком №1) періоду навчання у Запорізькому металургійному технікумі ім. A.M. Кузьміна - з 01.09.1990 по 20.06.1994, періодів роботи: з 25.05.2000 по 05.04.2001; з 25.01.2002 по 31.12.2003; з 18.12.2016 по 31.05.2017; з 07.11.2024 по 28.02.2025, з урахуванням раніше виплачених сум;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив;
- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять коп.).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в якій просять скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційних скарг зазначено, що до заяви про призначення пенсії позивачем надано диплом молодшого спеціаліста ЗК №011280 про те, що позивач закінчив Запорізький металургійний технікум ім. А.М. Кузьміна. Технікум є учбовим закладом середньої професійної освіти, що знаходиться між рівнем навчального професійного училища та вищим учбовим закладом. Проте, судом помилково зроблено висновок, що Запорізький металургійний технікум ім. А.М. Кузьміна є професійно-технічним закладом освіти та не є вищим учбовим закладом освіти в розумінні ст.12 Закону №1058-IV, а тому порядок зарахування періоду навчання в професійно-технічному закладі регулюється ст.17 Закону України «Про професійно-технічну освіту». Пільговий стаж за Списком №1 позивача обчислено відповідно до обліку робочого зазначеного в довідках №398 від 07.05.2025, виданої "МЕТІНВЕСТПРОМСЕРВІС" та №303 від 30.04.2025, виданої ПАТ Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" та з урахуванням атестації робочих місць. До пільгового стажу не враховано період роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 згідно довідки №303 від 30.04.2025, виданої ПАТ Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", оскільки за даний період відсутня інформація про проведення атестації робочого місця. Відповідно до вищезазначеної довідки за період з 27.04.2001 по 31.08.2013 позивач відпрацював 10 років 4 місяці 28 днів. При обчисленні пільгового стажу до стажу роботи за Списком №1 зараховано періоди з 27.04.2001 по 24.01.2002, з 01.01.2004 по 31.08.2013, що в підсумку й становить 10 років 4 місяці 28 днів. Відтак, відповідачем повністю враховано підтверджену тривалість роботи за Списком №1 за вказаний у довідці період, тому підстав для зарахування до пільгового стажу періоду з 25.01.2002 по 31.12.2003 немає. В цій же довідці за період роботи з 01.09.2013 по 31.05.2017 зазначено, що позивачем відпрацьовано 3 роки 3 місяці 17 днів. Головним управлінням до пільгового стажу враховано період з 01.09.2013 по 17.12.2016, що в підсумку тривалості роботи складає 3 роки 3 місяці 17 днів. Відтак підстав для зарахування періоду з 18.12.2016 по 31.05.2017 до пільгового стажу роботи за Списком №1 немає. В довідці №303 від 30.04.2025, виданої ПАТ Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" вказано, що тривалість відпрацьованого часу на пільгових роботах за період з 01.06.2017 по 28.02.2025 становить 7 років 5 місяців 5 днів, що й враховано при обчисленні пільгового стажу. Тривалість стажу 01.06.2017 по 05.11.2024. Підстав для зарахування періоду з 06.11.2024 по 28.02.2025 немає. Апелянт вказує про порушення норм процесуального права через зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити дії щодо зарахування період роботи позивача.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Позивач 30.05.2025 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, рішенням якого від з 09.06.2025 № №084050021942 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону №1058-IV.
При призначенні пенсії позивачу не зараховані період навчання у Запорізькому металургійному технікумі ім. A.M. Кузьміна - з 01.09.1990 по 20.06.1994, та періоди роботи: з 01.09.1990 по 20.06.1994, з 25.05.2000 по 05.04.2001, з 25.01.2002 по 31.12.2003, з 18.12.2016 по 31.05.2017, з 07.11.2024 по 28.02.2025.
Не погоджуючись з діями щодо неврахування до пільгового стажу вказаних періодів, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що страховий стаж позивача підтверджується належним чином складеними довідками про підтвердження пільгового стажу. Враховуючи, що позивач проходив навчання за спеціальністю - технічне обслуговування і ремонт устаткування металургійних підприємств, та був працевлаштований за набутою спеціальністю, відповідач протиправного не зарахував до пільгового стажу вищезазначений період навчання. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, відповідачем 2 при призначенні пенсії здійснене обчислення пільгового стажу позивача без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, відтак вказані дії є протиправними. Суд першої інстанції зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про призначення пенсії, однак оскільки є територіальним органом Пенсійного фонду України, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, для належного захисту прав позивача, саме це управління необхідно зобов`язати здійснити виплату перерахованої пенсії.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Згідно ч.1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Як встановлено судом першої інстанції, позивачу при призначенні пенсії не зараховані період навчання у Запорізькому металургійному технікумі ім. A.M. Кузьміна - з 01.09.1990 по 20.06.1994, та періоди роботи: з 01.09.1990 по 20.06.1994, з 25.05.2000 по 05.04.2001, з 25.01.2002 по 31.12.2003, з 18.12.2016 по 31.05.2017, з 07.11.2024 по 28.02.2025.
Позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах подано трудову книжку серії НОМЕР_2 від 19.07.1994, відповідно до якої з 25.07.1994 прийнятий на роботу на «Запорізький металургійний комбінат» на посаду слюсаря-ремонтника 5 розряду цеха ремонту металургійного обладнання.
Крім того, позивачем була надана копія довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №303 від 30.04.2025, відповідно до якої позивач працював повний робочий день на комбінаті «Запоріжсталь» всі періоди виконував роботу у виробництві чорної металургії: з 25.07.1994 по 30.01.2001, з 01.02.2001 по 22.02.2001, з 01.03.2001 по 24.03.2001, з 01.04.2001 по 26.04.2001, з 27.04.2001 по 31.08.2013, з 01.09.2013 по 31.05.2017.
У вказаній довідці зазначено, що позивач має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, Постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №398 від 07.05.2025, виданої ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС» позивач повний робочий день працював та виконував ремонтні роботи у виробництві сталі (ЦРМУ № 1) з 01.06.2017 по 28.02.2025.
У вказаній довідці зазначено, що позивач має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016.
Відмовляючи в зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу позивачу відповідач 1 зазначав, що у вищезазначених періодах відсутня інформація про проведення атестації робочого місця.
Відповідно до поданих позивачем вищевказаних довідок, підставою для їх видачі зазначено: накази про результати атестації робочих місць №73 від 25.05.1995, № 160 від 06.04.2001, №151 від 20.03.2006, № 131 від 17.03.2011, № 1098 від 01.08.2014 сторінка 29 порядковий №3 проведений вперше, №307 від 29.02.2016, № 1719 від 12.12.2017, лист УСЗН Запорізької облдержадміністрації від 07.06.2000 № 02-340 про продовження дії наказу про результати атестації робочих місць №73 від 25.05.1995, Пр. № 820-1 від 25.10.2017р. (первинна), Пр. № П/100/26.02.2021/13 від 26.02.2021р.
Колегія суддів зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.
Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 1, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.
Отже, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Як правильно встановив суд першої інстанції, зауважень до записів у трудовій книжці та в наданих довідках, їх неточності чи відсутності відповідачем у спірному рішенні не зазначено, відтак, відповідач-1 не здійснив належного розгляду поданих позивачем документів та розрахунку пільгового стажу роботи позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Заклад в якому позивач навчався, є професійно-технічним закладом освіти, та не є вищим учбовим закладом освіти в розумінні ст.12 Закону №1058-IV, а тому порядок зарахування періоду навчання в професійно-технічному закладі регулюється ст.17 Закону України «Про професійно-технічну освіту».
Період навчання Запорізькому металургійному технікумі ім. A.M. Кузьміна підтверджується дипломом серії НОМЕР_3 від 20.06.1994 та записом №1 у трудовій книжці.
Позивач навчався з 01.09.1990 по 20.06.1994 у вказаному учбовому закладі, після закінчення навчання, позивач протягом трьох місяців, а саме 25.07.1994 був працевлаштований за професією слюсар - ремонтник в цеху ремонту металургійного устаткування № 1, робоче місце 26043, 260043, що передбачено Списком №1 розділ III підрозділ 1а, 2а код 1030100а-1753а, 1030200а-1753а наказ про результати атестації робочих місць № 73 від 25.05.1995, Списком №1 розділ II підрозділ а код 1020100а-1753в, розділ III підрозділ 1а, 2а код 1030100а-1753а, 1030200а-1753а наказ про результати атестації робочих місць №160 від 06.04.2001, постанови КМ України № 162 від 11.03.1994 як слюсарі - ремонтники, зайняті ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.
Як правильно встановив суд першої інстанції, позивач проходив навчання за спеціальністю - технічне обслуговування і ремонт устаткування металургійних підприємств, та був працевлаштований за набутою спеціальністю, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу вищезазначений період навчання.
Твердження апелянта про неможливість зарахування періоду навчання до періоду пільгового стажу через те, що заклад освіти позивача не є вищим навчальним закладом спростовується тим, що ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» не містить вимоги щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання лише у вищому навчальному закладі. Належним критерієм для віднесення періоду навчання до пільгового стажу є навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти, яке надало позивачу право працевлаштування за спеціальністю.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що після навчання позивач працював за професією, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, отже, періоди навчання також повинен бути зараховані до пільгового стажу.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо неврахування до пільгового стажу, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список 1) періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1990 по 20.06.1994, а також період його роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001; з 25.01.2002 по 31.12.2003; з 18.12.2016 по 31.05.2017; з 07.11.2024 по 28.02.2025.
Як наслідок, суд першої інстанції правильно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області: зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу (за Списком №1) період навчання у Запорізькому металургійному технікумі ім. A.M. Кузьміна - з 01.09.1990 по 20.06.1994, періоди роботи: з 25.05.2000 по 05.04.2001; з 25.01.2002 по 31.12.2003; з 18.12.2016 по 31.05.2017; з 07.11.2024 по 28.02.2025, та здійснити у зв`язку із цим перерахунок пенсії.
Стосовно тверджень апелянта про порушення норм процесуального права в частині покладення дій зобов`язального характеру на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, суд апеляційної інстанції вказує, що судом першої інстанції були враховані норми щодо принципу екстериторіальності розгляду заяв про призначення пенсії та покладено дії щодо зарахування спірного пільгового стажу роботи та навчання на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, як орган, яким здійснювався розгляд заяви позивача про призначення пенсії.
Водночас суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є територіальним органом Пенсійного фонду України, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, для належного захисту прав позивача, саме це управління необхідно зобов`язати здійснити виплату перерахованої пенсії.
Відтак, доводи апеляційних скарг відповідачів не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року в адміністративній справі №280/6286/25 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року в адміністративній справі №280/6286/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак 

суддя Т.І. Ясенова