справа № 991/5561/24
провадження №11-кп/991/77/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 16 січня 2026 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини.
За вироком Вищого антикорупційного суду від 20 вересня 2024 року затверджено угоду про визнання винуватості від 17 червня 2024 року, укладену між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі його захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №52024000000000292 від 17 червня 2024 року.
Цим вироком, окрім іншого, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27 ч.3 ст.212, ч.4 ст.27 ч.2 ст.364 КК та призначено узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
У цьому ж вироку судом вирішувалося питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Зокрема, встановлено, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 травня 2024 року у справі №991/3402/24 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, а також корпоративні права, що належать ОСОБА_5 , із забороною відчуження та розпорядження таким майном, з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.
Разом з тим, постановляючи вирок, суд дійшов висновку, що скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту зазначеного майна є передчасним, оскільки ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.
12 січня 2026 року до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання від захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту, у якому він просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 травня 2024 року у справі №991/3402/24, на:
- земельну ділянку площею 0.0989 га, кадастровий номер 7310136600:32:001:0149, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 404296873101;
- земельну ділянку площею 1.7301 га, кадастровий номер 7321055100:01:006:0054, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 938991873210;
- земельну ділянку площею 1.7211 га, кадастровий номер 7321055100:01:006:0070, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1029253573210;
- земельну ділянку площею 1.71 га, кадастровий номер 7321055100:01:006:0186, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 462106973210;
- земельну ділянку площею 1.71 га, кадастровий номер 7321055100:01:006:0205, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252034873210;
- земельну ділянку площею 1.7099 га, кадастровий номер 7321055100:01:006:0219, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 939011073210;
- земельну ділянку площею 1.3508 га, кадастровий номер 7321055100:01:007:0030, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 957014373210;
- земельну ділянку площею 1.2404 га, кадастровий номер 7321055100:01:007:0131, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1029191773210;
- земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер 7321082100:01:010:0005, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1730037973210;
- земельну ділянку площею 0.9493 га, кадастровий номер 7321086300:01:001:0315, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 581473273210;
- земельну ділянку площею 0.9494 га, кадастровий номер 7321086300:01:001:0335, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 582352173210;
- земельну ділянку площею 4.9358 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081830873210;
- земельну ділянку площею 0.06 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0095, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1079442873210;
- земельну ділянку площею 2.0205 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0115, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 977316973210;
- земельну ділянку площею 1.7511 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0116, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 977332873210;
- земельну ділянку площею 0.082 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0136, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081432773210;
- земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0137, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081466073210;
- земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0138, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081499973210;
- земельну ділянку площею 0.1182 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0141, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081536573210;
- земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0142, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081580673210;
- земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0143, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081616673210;
- земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0144, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081648073210;
- земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0145, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1081809373210;
- земельну ділянку площею 2.079 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0157, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 977343573210;
- земельну ділянку площею 2.5868 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0355, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 514703173210;
- земельну ділянку площею 0.27 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0356, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 974970873210;
- земельну ділянку площею 0.2699 га, кадастровий номер 7321086300:02:002:0427, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 974963373210;
- земельну ділянку площею 0.01 га, кадастровий номер 7321086400:01:001:0300, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233636773210;
- житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 38895664;
- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 296055;
- будинок відпочинку за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1079419873210;
- дачний будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер майна 2794139;
- частку в розмірі 1/4 будинку, житлових, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер майна 20594066;
- транспортний засіб ГАЗ 21Л, д.н.з. НОМЕР_1 ;
- транспортний засіб HARLEY-DAVIDSON SOFTAIL, д.н.з. НОМЕР_2 ;
- транспортний засіб ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_3 ;
- транспортний засіб ЗАЗ 965А, д.н.з. НОМЕР_4 ;
- транспортний засіб МЗМА 401, д.н.з. НОМЕР_5 ;
- транспортний засіб ЗАЗ 965, д.н.з. НОМЕР_6 ;
- транспортний засіб УАЗ 31512, д.н.з. НОМЕР_7 ;
- транспортний засіб ЗИМ-12, д.н.з. НОМЕР_8 ;
- корпоративні права на частку 100% у статутному капіталі ПП «Детективно-охоронне агентство "Сокіл"» (код ЄДРПОУ 36146015);
- корпоративні права на частку 50% у статутному капіталі ТОВ «РОСЬ» (код ЄДРПОУ 32652401);
- корпоративні права на частку 50% у статутному капіталі ПП «Чернівецький завод будівельних матеріалів» (код ЄДРПОУ 36145996).
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 16 січня 2026 року в задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Вказане рішення мотивоване, зокрема тим, що арешт накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 травня 2024 року з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту згаданого вище майна було передчасним як на час винесення вироку, так і на час вирішення клопотання, оскільки іспитовий строк, визначений ОСОБА_5 вироком Вищого антикорупційного суду від 20 вересня 2024 року, ще не закінчився.

Вимоги апеляційної скарги і доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вищого антикорупційного суду від 16 січня 2026 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 травня 2024 року у справі №991/3402/24.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передчасність скасування арешту майна.
Зокрема, на думку сторони захисту, вироком Вищого антикорупційного суду від 20 вересня 2024 року затверджено угоду про визнання винуватості, яким ОСОБА_5 призначено узгоджене сторонами покарання із застосуванням положень ст.75 КК, у зв`язку з чим його звільнено від відбування покарання з випробуванням. При цьому у вироку не вирішено питання щодо подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема арешту майна, накладеного під час досудового розслідування.
Захисник вказує, що відповідно до положень ст.77 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням можуть застосовуватися лише ті додаткові покарання, які прямо передбачені цією нормою, тоді як конфіскація майна до такого переліку не віднесена. У зв`язку з цим, на думку сторони захисту, подальше збереження арешту майна з метою забезпечення конфіскації є безпідставним.
Крім того, захисник посилається на правові висновки, викладені у рішеннях Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, відповідно до яких при застосуванні положень ст.75 КК додаткове покарання у виді конфіскації майна не підлягає застосуванню.
З огляду на викладене сторона захисту вважає, що подальше застосування арешту майна фактично не має правової мети, а тому ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі з зазначених у ній підстав.
Прокурор у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, при цьому зазначив, що не заперечує проти її задоволення та скасування арешту майна.
Інші учасники апеляційного провадження, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилися, про поважні причини свого неприбуття суд не повідомили, а тому суд, з урахуванням ч.4 ст.405 КПК, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Мотиви суду.
Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена також у ст.41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом (ч.1 ст.539 КПК).
Перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, вислухавши учасників судового провадження, колегія суддів доходить таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасовано судом, зокрема, у випадку, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт було накладено необґрунтовано.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчим суддею Вищого антикорупційного суду вирішувалося питання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №52017000000000802 від 18 листопада 2017 року, матеріали з якого 17 червня 2024 року були виділені в окреме кримінальне провадження за №52024000000000292.
Так, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 травня 2024 року (справа №991/3402/24, провадження №1-кс/991/3437/24) накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, а також корпоративні права, що належать ОСОБА_5 , із забороною відчуження та розпорядження ним з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.
17 червня 2024 року на стадії досудового розслідування прокурор третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_7 , який відповідно до ст.37 КПК наділений повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні, з однієї сторони, та підозрювані у цьому кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_5 за участі захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 за участі захисника ОСОБА_6 ; ОСОБА_10 за участі захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ; ОСОБА_11 за участі захисника ОСОБА_6 з іншої сторони, уклали угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №52024000000000292 від 17 червня 2024 року (далі - угода).
В угоді зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення.
Відповідно до вимог ст.472 КПК сторони також узгодили покарання, яке підлягає призначенню, зокрема обвинуваченому ОСОБА_5 у разі затвердження угоди та на яке останній надав свою згоду, засвідчивши її власним підписом, зокрема:
- за ч.1 ст.255 КК із застосуванням ст.69 КК - позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
- за ч.3 ст.27, ч.3 ст.212 КК з урахуванням положень ч.2 ст.53 КК - штраф у розмірі майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що становить 83 259 397,28 грн. з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з експортом та імпортом товарів до України, на строк 2 роки 6 місяців з конфіскацією майна;
- за ч.4 ст.27, ч.2 ст.364 КК - позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з експортом та імпортом товарів до України, на строк 2 роки, штраф 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
На підставі ст.70 КК, з урахуванням положень ч.3 ст.72 КК, шляхом часткового складання покарань, сторони визначили:
- основне покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що становить 83 259 397,28 грн;
- додаткове покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною з експортом та імпортом товарів до України, на строк 2 роки 8 місяців, конфіскації майна та штрафу 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 
Сторони дійшли згоди щодо звільнення ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК від відбування основного покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі з випробуванням.
Визначення тривалості іспитового строку та переліку обов`язків, які покладаються на особу, поклали на розсуд суду. При цьому, сторони дійшли згоди спільно клопотати перед судом про визначення тривалості іспитового строку у розмірі 1 рік та 6 місяців. 
У зв`язку із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, на підставі ст.77 КК, сторони клопотали не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна, визначене за ч.3 ст.27, ч.3 ст.212 КК.
Вироком Вищого антикорупційного суду від 20 вересня 2024 року вищезазначену угоду затверджено.
Цим вироком, окрім іншого, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27 ч.3 ст.212, ч.4 ст.27 ч.2 ст.364 КК, та на підставі ст.70 КК визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 9 місяців та штрафу у розмірі 83 259 397,28 грн., з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з експортом та імпортом товарів до України, строком на 2 роки 8 місяців, з штрафом у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., а також із визначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.2-4 ст.75 КК звільнено обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі з випробуванням та визначено іспитовий строк тривалістю 3 роки.
Також вирішено, згідно з приписами ст.77 КК, визначене додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувати.
Відповідно до ст.76 КК на ОСОБА_5 покладено відповідні обов`язки.
Крім того, як вбачається з мотивувальної частини зазначеного вироку, вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи те, що арешти на майно були накладені з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та обвинувачених відповідно до ч.3 ст.75 КК звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням - іспитовим строком тривалістю 3 роки і не застосоване призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна, суддя дійшов висновку, що скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту згаданого вище майна є передчасними з огляду на таке. За змістом ст.78 КК засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання після закінчення іспитового строку. Якщо ж засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за передбаченими в ст.71, 72 цього Кодексу правилами. Тобто у разі настання обставин, передбачених ч.2, 3 ст.78 КК, в подальшому неможливо буде забезпечити конфіскацію майна як виду покарання.
Як вже зазначалось, відмовляючи в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, суд зазначив, у зв`язку з тим, що арешт на майно ОСОБА_5 щодо якого подано клопотання, був накладений ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.05.2024 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту згаданого вище майна було передчасним як на час винесення вироку, так і на час вирішення цього клопотання, оскільки іспитовий строк визначений ОСОБА_5 вироком Вищого антикорупційного суду від 20 вересня 2024 року ще не закінчився. 
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з мотивами та висновками, викладеними в оскаржуваній ухвалі.
Насамперед колегія суддів звертає увагу, що питання про скасування арешту майна на стадії виконання вироку вирішується з урахуванням підстав і мети застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, а також змісту ухваленого судового рішення.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами провадження, арешт майна було накладено для забезпечення можливості застосування конфіскації майна у межах кримінального провадження.
Вироком Вищого антикорупційного суду від 20 вересня 2024 року ОСОБА_5 за результатами затвердження угоди про визнання винуватості, окрім іншого, призначено покарання із застосуванням положень ст.70 КК, яким передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна. Таким чином, призначення конфіскації майна прямо передбачено змістом вироку суду, що, своєю чергою, узгоджується з метою накладення арешту на майно на стадії досудового розслідування.
Зазначений вирок постановлено на підставі угоди про визнання винуватості, умови якої були погоджені сторонами кримінального провадження, у тому числі стороною захисту.
У межах цієї угоди сторони погодили вид та розмір покарання, а також інші правові наслідки її укладення.
Водночас із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час постановлення вироку суд першої інстанції окремо оцінив питання подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Зокрема, у мотивувальній частині вироку суд звернув увагу, що арешт майна було накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а тому його скасування на момент ухвалення вироку є передчасним з огляду на правові наслідки, передбачені ст.78 КК у разі невиконання засудженим покладених на нього обов`язків або вчинення нового кримінального правопорушення протягом іспитового строку. За таких обставин суд першої інстанції виходив з того, що скасування арешту на цьому етапі може унеможливити виконання вироку в частині конфіскації майна у випадку настання передбачених законом підстав.
Колегія суддів звертає увагу, що звільнення особи від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК не означає припинення всіх правових наслідків ухваленого вироку, оскільки таке звільнення є умовним та пов`язане з обов`язком особи виконувати покладені на неї судом обов`язки протягом іспитового строку.
У разі невиконання таких обов`язків або вчинення нового кримінального правопорушення суд може скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити особу для відбування призначеного покарання.
За таких обставин збереження арешту майна на період іспитового строку спрямоване на забезпечення реальної можливості виконання вироку у випадку скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Доводи захисника щодо того, що арешт майна не може застосовуватися з метою очікування можливого настання підстав для конфіскації у майбутньому, не спростовують наведеного висновку, оскільки у цьому випадку йдеться не про гіпотетичну можливість призначення покарання, а про забезпечення виконання вироку суду у межах вже існуючого кримінального провадження.
Колегія суддів також враховує, що доводи апеляційної скарги щодо неможливості застосування конфіскації майна при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням фактично стосуються правильності застосування норм матеріального права під час постановлення вироку.
Однак законність та обґрунтованість вироку суду не є предметом розгляду під час вирішення питання про скасування арешту майна, оскільки відповідні питання могли бути предметом апеляційного чи касаційного перегляду вироку у встановленому законом порядку.
При цьому колегія суддів також враховує, що зазначений вирок Вищого антикорупційного суду від 20 вересня 2024 року сторонами кримінального провадження не оскаржувався та набрав законної сили. Отже, встановлені ним правові наслідки, у тому числі у частині призначення покарання та визначення порядку його виконання, є обов`язковими та не можуть бути переглянуті в межах розгляду питання про скасування арешту майна.
Саме по собі посилання сторони захисту на правові висновки Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду щодо застосування ст.75 та ст.77 КК не може бути підставою для скасування арешту майна на стадії виконання вироку, оскільки такі доводи спрямовані на переоцінку змісту вироку, який набрав законної сили.
Більше того, наведені доводи фактично зводяться до заперечення правових наслідків вироку суду, постановленого на підставі угоди про визнання винуватості, умови якої були погоджені сторонами кримінального провадження, у тому числі стороною захисту. За таких обставин використання процедури скасування арешту майна на стадії виконання вироку не може підміняти собою передбачені законом процедури перегляду судового рішення.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Ухвала Вищого антикорупційного суду від 16 січня 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Вищого антикорупційного суду від 16 січня 2026 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна залишити без змін.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________   _______________   _______________    ОСОБА_1     ОСОБА_2     ОСОБА_3