Справа №442/2343/26 
Провадження №2/442/1336/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого – судді Медведика Л.О.,
з участю секретаря Далявської Л.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Східницької селищної ради Дрогобицького району про визнання права власності в порядку спадкування, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який є для позивача рідним братом. Унаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. Заповідального розпорядження на випадок смерті щодо свого майна спадкодавець не вчиняв. Спадкоємці ОСОБА_2 по прямій низхідній лінії спорідненості - відсутні, оскільки дітей останній не мав, у зареєстрованому шлюбі не перебував. Їхня матір ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їхній батько, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вона у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вчинила передбачені вимогами ч. 1 ст. 1269 вищезазначеного Кодексу дії, спрямовані на прийняття спадщини брата ОСОБА_2 , а саме: 05.06.2025 року подала приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу Кучеренко Т.О. заяву про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом того ж дня заведено спадкову справу. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави, викладені в заяві. Просила задоволити позов.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності Щодо задоволення позову покладається на думку суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 від 23.04.2025 року, виданим Виконавчим комітетом Східницької селищної ради Львівської області (актовий запис № 86 від 23.04.2025 року); листом ЦНАП Виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області від 27.05.2025 року № 249/07-15. Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який доводився їй рідним братом, підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 від 11.11.1967 року, виданим сільською радою с. Новий Кропивник, Дрогобицьке райбюро ЗАГС (актовий запис № 53 від 11.11.1967 року), батьками якого вказано ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ; свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтвом про народження (складене російською мовою) серії НОМЕР_3 від 03.06.1957, виданим у с. Новий Кропивник, Підбузьке райбюро ЗАГС Дрогобицької області (актовий запис № 11 від 18.05.1957 року), відповідно до якого їхніми батьками зазначено ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ; свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_4 від 06.11.1976 року, виданим Новокропивницькою сільською Радою Дрогобицького райвідділу ЗАГС Львівської області (актовий запис № 29 від 06.11.1976 року), відповідно до якого ОСОБА_5 після укладення шлюбу присвоєно прізвище - « ОСОБА_7 ».
Унаслідок смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 відкрилася спадщина. Заповідального розпорядження на випадок смерті щодо свого майна спадкодавець не вчиняв. Спадкоємці ОСОБА_2 по прямій низхідній лінії спорідненості - відсутні, оскільки дітей останній не мав, у зареєстрованому шлюбі не перебував.
Матір позивача та її брата ОСОБА_3 , 1925 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 24.12.2008 року, видане Новокропивницькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області (актовий запис № 26 від 24.12.2008 року). Батько ОСОБА_4 , 1929 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 від 12.05.2005 року, видане відділом РАЦС Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області (актовий запис № 05 від 18.02.2005 року).
05.06.2025 року позивач подала приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу Кучеренко Т.О. заяву про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом того ж дня заведено спадкову справу щодо майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , № 16/2025 (номер у Спадковому реєстрі 74170532), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи № 81428974 від 05.06.2025 року.
Із огляду на вищевикладене є єдиною спадкоємицею (друга черга спадкування) відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України, що підтверджується Довідкою приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кучеренко Т.О. від 22.01.2026 року № 19/02-14.
Спадкове майно, яке є предметом спадкування після смерті ОСОБА_2 , складається із житлового будинку, 1923 року побудови, загальною площею 43,2 кв.м, а житловою - 28,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з належними до нього господарськими будівлями і спорудами: сараєм літ. В, навісом літ. Б, огорожею літ. 1.
Даними Технічного паспорту на будинок садибного типу підтверджується, що вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами закінчені будівництвом, зміни на об`єкті нерухомого майна - відсутні.
Із Витягу з Реєстру будівельної діяльності, реєстраційний номер в ЄДЕССБ АЖ) 1:4293- 9091-4034-2694 вбачається підтвердження адреси спадкового будинку садибного типу: АДРЕСА_1 .
Згідно з Довідкою Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18.11.2025 року № 2505/1 вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 становить 87443,00 грн. Спадковий житловий будинок на АДРЕСА_1 побудований нашим спільним із спадкодавцем дідом зі сторони батька ОСОБА_4 у 1923 році - за часів перебування Дрогобицького повіту Львівського воєводства, який включав теперішній Дрогобицький район Львівської області, у складі Республіки Польща та до входження цих територій до складу УРСР.
Документи на побудову спадкового будинку, зважаючи на дату його зведення (1923 рік) та включення території Дрогобицького району на час спорудження цього об`єкта нерухомого майна до складу іноземної держави, не збереглися.
Випискою із погосподарської книги від 18.03.2026 року № 549, виданою Виконавчим комітетом Східницької селищної ради відповідно до запису у погосподарській книзі Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району № 8 за 2001-2005 роки, підтверджується факт відкриття особового рахунку № НОМЕР_7 та належності житлового будинку (домогосподарства) за адресою: АДРЕСА_1 , моєму і ОСОБА_2 батькові - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Син ОСОБА_4 - спадкодавець ОСОБА_2 - в силу свого постійного проживання і реєстрації в спадковому будинку разом із батьком на день смерті останнього вважався таким, що спадщину прийняв.
Факт реєстрації ОСОБА_2 з 19.03.1984 року у спадковому будинку на АДРЕСА_1 підтверджується листом ЦНАП Виконавчого комітету Східницької селищної ради Львівської області від 27.05.2025 року № 249/07-15.
Згідно з Випискою із погосподарської книги від 13.10.2025 року № 762, виданою Виконавчим комітетом Східницької селищної ради відповідно до запису у погосподарській книзі Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району № 3 за 2016-2020 роки (особовий рахунок об`єкта по господарського обліку № НОМЕР_8 ), власником домогосподарства на АДРЕСА_1 на вказаний період зазначений спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ).
Таким чином, рідний брат-спадкодавець позивача - ОСОБА_2 , вважаючись в силу вимог ч. З ст. 1268 ЦК України таким, що прийняв спадщину батька ОСОБА_4 у складі з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 , у встановленому законом порядку її не оформив, свідоцтво про право на спадщину не отримав, державну реєстрацію права власності не здійснив.
12.02.2026 року, з метою оформлення спадщини брата ОСОБА_2 , позивач приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу Кучеренко Т.О. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Перевіривши наявність підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину відповідно до вимог статей 68-69 Закону України «Про нотаріат» (факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність заповіту, підстави для закликання до спадкоємства за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину) та витребувані на підтвердження цих обставин документи, приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Кучеренко Т.О. вказала на неможливість видачі мені свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на цей об`єкт нерухомого майна та роз`яснила процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (лист від 12.02.2026 року № 25/02-14).
При цьому нотаріус зазначила, що згідно з підпунктами 4.12,4.15,4.18 пункту 4 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (з наступними змінами), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (постанова Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі N 523/3522/16-ц; провадження N 61-2121 Ісві 8).
Із огляду на вищенаведене, спадщина померлого батька ОСОБА_4 належала спадкодавцю ОСОБА_2 з моменту її відкриття ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) і ввійшла до складу загальної спадкової маси після смерті спадкодавця, не зважаючи на факт відсутності у нього оформлених спадкових прав після ОСОБА_4 та державної реєстрації права власності на спадкове майно, оскільки він вважався таким, що прийняв спадщину батька, в силу постійного проживання з ним на день смерті останнього (ч. З ст. 1268 ЦК України).
Зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 465988297 від 27.02.2026 року вбачається, що відомості про право власності, інші речові права, їх обтяження, стосовно спадкового нерухомого майна (житлового будинку АДРЕСА_1 ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у тому числі його архівній частині - Реєстрі прав власності на нерухоме майно) є відсутні.
Згідно з Довідкою Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18.11.2025 року № 2505/1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року - не зареєстровано.
У той же час, Виписками із погосподарських книг № 762 від 13.10.2025 року, № 549 від
18.03.2026 року, виданими Виконавчим комітетом Східницької селищної ради, підтверджуються факти належності спірного спадкового житлового будинку батькові спадкодавця ОСОБА_4 , а після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 - спадкодавцю ОСОБА_2 , який вказану спадщину прийняв, але не оформив.
Згідно з п. 2 ч. 1, ч. З ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент їх виникнення діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.
Верховним Судом у постанові № 557/1209/16-ц від 10.10.2018 року зроблено висновок про те, що право власності на нерухомість, зведену до 03.08.2004 року (дата набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року), набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією,
Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства У PCP 31.01.1966 року та погодженою з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року (втратила чинність на підставі наказу Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 13.12.1995 року № 56), державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу.
Будинки ж, розташовані у сільських населених пунктах (у тому числі - таких, що адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них), реєстрації не підлягали. Лише від часу набрання чинності Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 р. № 121, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року за N 399/283, державній реєстрації підлягали об`єкти нерухомості, визначені Інструкцією, незалежно від їх місцезнаходження.
Отже, розташоване у сільських населених пунктах нерухоме майно, отримане фізичними особами у власність до 29.06.1998 року, є таким, що набуте в установленому законом порядку.
Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, а згодом - аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року під № 5-24/26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69, визначався порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах (на цей час визначається Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженою наказом Державної служби статистики України від 11.04.2016 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.05.2016 року за № 689/28819).
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.
Питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад відносилось до компетенції виконкомів місцевих рад.
Відповідно до пункту 80 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Частиною 1 ст. 31 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.
Окрім того, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.
З огляду на вищевказане, Виписками із погосподарських книг № 762 від 13.10.2025 року, № 549 від 18.03.2026 року, виданими Виконавчим комітетом Східницької селищної ради, підтверджується, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , побудованого у 1923 році, на який був відкритий об`єкт погосподарського обліку (домогосподарство) відповідно до запису у погосподарській книзі Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району № 8 за 2001-2005 роки, був саме ОСОБА_4 , 1929 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а після його смерті це майно належало спадкодавцю ОСОБА_2 .
У розумінні Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” виписка із погосподарської книги є належним і допустимим доказом належності ОСОБА_4 , а відтак - спадкодавцю ОСОБА_2 , який прийняв, але не оформив спадщину батька, спірного нерухомого майна.
Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин
Статтями 1216, 1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
До складу спадщини входять усі права та обоє ’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частинами 1-3 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Зокрема, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ч. 1 ст. 1262 ЦК України).
Для реалізації свого права на спадщину спадкоємцям необхідно вчинити певні дії для прийняття такої спадщини.
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За правилами ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (презумпція прийняття спадщини для так званих «присутніх спадкоємців», яка може бути спростована лише шляхом подання ними нотаріусу заяви про відмову від спадщини).
Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно зч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 статті 328 цього Кодексу).
Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року №475/97-ВР.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.
За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності у разі якщо таке право власності оспорюється або не визнається іншою особою.
Під поняттям «визнання права» розуміється судовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який потребує відображення в судовому акті, що підтверджує наявність існуючого суб`єктивного права, яке не визнають інші учасники цивільних правовідносин.
В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України , суд, -
у х в а л и в :
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 ), право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, житловою площею 28,8 кв.м, загальною площею - 43,2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після рідного брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати залишити за позивачем. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.