Справа № 754/14104/25  Провадження № 2/358/332/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Романенко К.С.,
за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В: 

17.12.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» Кириченко О.М. звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , заборгованість за Кредитним договором № 2017474110 від 23.12.2017 року у розмірі 28 337,69 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Також в позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 23 грудня 2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі – банк) та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 2017474110. За умовами договору банк надає позичальнику споживчий кредит у загальному розмірі 4648 гривень 00 коп., строком на 11 місяців. Тип процентної ставки – фіксована 0,01% річних. Позичальник зобов`язаний повернути банку суми кредиту не пізніше 23 листопада 2018 року (п.п. 1.1. та 1.2. договору).
Відповідно до п. 2.1 договору про споживчий кредит, за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, Банк відкриває картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також відкриває розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки.
Згідно з п. 2.4 договору, за користування Кредитною лінією, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладення Угоди розмір процентів становить 40% процентів річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 процентів за день. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надавав відповідачу кредитні кошти, активував кредитну картку. 
Відповідачем кредитні кошти отримані та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. У порушення умов кредитного договору відповідач своїх зобов`язань не виконав, що призвело до виникнення заборгованості.
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 2017474110 від 23.12.2017 року в розмірі 28 337,69 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025, цивільну справу передано для розгляду судді Галась І.А.
Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва Галась І.А. від 28.08.2025 матеріали вказаної справи передано для розгляду до Кагарлицького районного суду Київської області за підсудністю.
Ухвалою судді Кагарлицького районного суду Київської області Закаблука О.В. від 17.11.2025 матеріали вказаної справи передано для розгляду до Богуславського районного суду Київської області за підсудністю.
Матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшли до Богуславського районного суду Київської області 17.12.2025.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025, цивільну справу передано для розгляду судді Романенко К.С.
18.12.2025 суд у відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України суд звернувся до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.
Як вбачається з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 101 від 14.01.2026, яка надійшла до суду 27.01.2026, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Романенко К.С. від 02 лютого 2026 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення (виклику) сторін. ( а.с. 227-228). 
Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання відзиву, не спростував доводів банку щодо здійснення не погашення заборгованості по кредитному договору.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
23 грудня 2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2017474110, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, згідно якого банк надав відповідачу кредит на придбання товару/послуг у продавця на суму 4 398 гривень 00 коп., на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування) на суму 250,00 грн. Загальна сума кредиту склала – 4648 гривень 00 коп., строк кредиту - 11 місяців. Процентна ставка фіксована - 0,01% річних. Реальна річна процента ставка – 50,00% річних. Загальна вартість кредиту - 4648 гривень 00 коп. 
Підписанням цього договору позичальник надає банку доручення на перерахування визначених договором сум на рахунок отримувачів (продавців). Позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором не пізніше 23 листопада 2018 року (розділ 1 договору). 
За п. 2 договору позичальник підтверджує факт приєднання до публічного договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих), що розміщений на інтернет сайті банку та на умовах викладених в цьому розділі.
У п. 2.2. та 2.3. договору вказано, що загальний розмір кредитної лінії складає 3 000,00 грн. Строк користування кредитною лінією становить 3 роки з момент підписання банком та позичальником договору (а.с. 139).
За умови неналежного виконання договору передбачена максимальна відсоткова ставка у розмірі 40% річних за користування кредитом (п. 2.4. договору).
Відповідно до розписки від 23.12.2017 року ОСОБА_1 отримав картку № НОМЕР_2 , термін дії 07/20 емітовану на його ім`я та ПІН-конверт. З правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк» ознайомлений (а.с. 152).
24 березня 2023 року банком проведено розрахунок заборгованості за договором № 2017474110 CARD від 23.12.2017 року, картковий рахунок НОМЕР_3 про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток (особистих), в якому зазначено, що заборгованість боржника ОСОБА_1 на час проведення розрахунку становить – 28 337,69 грн., використано коштів – 173 739,91 грн., плата за обслуговування рахунку/списання смс-інформування – 5 518,06 грн., нараховано відсотків – 22 807,60 грн., штраф 1 650,00 грн., надходження коштів на рахунок – 175 377,88 грн. (а.с. 14-118).
Відповідно до звіту-рахунку про рух коштів по рахунку відповідача за період з 23.12.2017 року по 24.03.2023 року, відповідач активно користувався кредитними коштами по 21 серпня 2020 року (зарахування переказу MoneySend в розмірі 583,20 грн.) (а.с. 170-199).
24 березня 2023 року між AT «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено Договір факторингу № 24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за № 265 (а.с. 129-138).
У відповідності до умов даного договору ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між AT «ОТП Банк» та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників (додаток № 1 до договору), зокрема за договором про надання споживчого кредиту № 2017474110 від 23.12.2017 року, укладеним між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 28 337,69 грн., з яких: 15 257,17 грн. заборгованість по тілу кредиту та 13 080,52 грн. заборгованість по процентам, кількість днів прострочки - 974 (а.с. 165).
Згідно з платіжним дорученням № 46 від 24.03.2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» перерахувало на рахунок АТ «ОТП Банк» грошові кошти в розмірі 7 155 000,00 грн., призначення платежу: сплата згідно договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2024 року (а.с. 122).
15 липня 2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» направило ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокового повернення кредиту. (а.с. 126-127, 201). Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором № 2017474110.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).
Згідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 1.6.1 договору про споживчий кредит, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачуються позичальником відповідно до умов цього договору.
Пунктом. 2.3 договору визначено строк дії кредитної лінії, який становить 3 (три роки) з моменту підписання банком і позичальником цього договору.
Згідно з п. 2.4 договору за користування Кредитною лінією, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами Банку та на дату укладення Угоди розмір процентів становить 40% процентів річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 процентів за день.
За змістом п. 1, 2, 4, 5, 6, 7 ч. 1 розділу II «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою НБУ від 05.11.2014 року за № 705, емісія електронних платіжних засобів у межах України проводиться виключно банками, що уклали договір з платіжною організацією платіжної системи та отримали її дозвіл на виконання цих операцій (крім банків, які здійснюють емісію електронних платіжних засобів для використання в межах цих банків). Емітент має право надавати користувачам для здійснення платіжних та інших операцій: 1) для власних потреб фізичних осіб - особисті електронні платіжні засоби.
Електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Ідентифікація користувача може здійснюватися за реквізитами електронного платіжного засобу, нанесеними на нього в графічному та електронному вигляді.
Банк має право передати електронний платіжний засіб у власність користувача або надати йому в користування в порядку, визначеному договором про використання електронного платіжного засобу (далі - договір).
Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з його умовами, тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці в банку та на офіційному сайті в мережі Інтернет, а також надати на його вимогу в паперовій або електронній формі.
Договір укладається в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених Законами України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та нормативно-правовим актом НБУ з питань застосування електронного підпису в банківській системі України.
Договір може укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), розміщеної у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет.
Аналіз вище зазначених норм права свідчить про те, що належним доказом на підтвердження укладення договору, а також продовження його дії в тому числі і строку дії кредитної лінії є договір, який укладений у письмовій формі.
Судом встановлено, що між АТ «ОТП Банк» та відповідачем, укладено договір про споживчий кредит № 2017474110 від 23.12.2017 року, що за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит на придбання товару у продавця та шляхом використання кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту.
АТ «ОТП Банк» належним чином виконані умови договору та надано відповідачу кредитні кошти на придбання товару на строк 11 місяців та у відповідності до п. 2.3 цього договору, на строк дії кредитної лінії, що становить 3 (три роки) з моменту підписання банком і позичальником цього договору, тобто строк дії кредитної лінії закінчився 23.12.2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Надаючи оцінку наданим позивачем доказам, а саме розрахунку заборгованості та звіту-рахунку за період з 23.12.2017 по 24.03.2023, суд констатує, що дані докази не являються належними для підтвердження продовження строку дії кредитного ліміту, який відповідно до договору становить 3 роки з моменту підписання договору і закінчився 23.12.2020 року.
Суд звертає увагу, що позивач не скористався своїм правом надати письмові договори, на підтвердження продовження строку кредитування, що позбавляє суд можливості зробити висновок про наявність підстав для правомірного нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами трьохрічного строку кредитування.
Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження продовження строку кредитування визначеного договором, суд дотримуючись принципу змагальності сторін, позбавлений права витребувати докази з власної ініціативи, та відповідно до принципу диспозитивності констатує, що позивачем безпідставно нараховані проценти за користування кредитними коштами після 23.12.2020 року.
Аналізуючи розрахунок заборгованості, суд, здійснивши розрахунки, встановив, що станом на 23.12.2020 року сума нарахованих процентів за користування кредитними коштами становить 11 787,72 грн., які, на переконання суду, нараховані позивачем відповідно до умов договору.
Натомість, суд вважає, що позивачем не доведено правомірність нарахування процентів за користування кредитними коштами після 23.12.2020 року в розмірі 11 020,88 грн. (22 807,60 грн. (нараховані проценти станом на 24.03.2023) – (мінус) 11 787,72 грн. (нараховані проценти станом на 23.12.2020)).
Згідно розрахунку заборгованості відповідачу нараховані штрафи за порушення строку сплати щомісячних платежів, які станом на 24.03.2023 року та на 23.12.2020 складають - 1 650,00 грн. Однак, умовами договору про споживчий кредит від 23.12.2017 року нарахування штрафів не перебачено.
Враховуючи, що вказаний договір не містить вимог щодо нарахування штрафів, то, на переконання суду, позивачем неправомірно нараховані штрафи у вказаному розмірі.
Згідно п. 1.1 договору, про надання споживчого кредиту № 2017474110 від 23.12.2017 року, сума на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування) складала 250,00 грн.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 583/3343/19 та постанові Верховного Суду від 15.03.2021 року в справі № 361/392/20, та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд вважає, що умови договору щодо платного надання послуг з смс-інформування, є нікчемною, а тому позивачем безпідставно нараховані кошти в розмірі 5 518,06 грн. як плату за обслуговування рахунку та смс-інформування.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 2017474110 від 23 грудня 2017 року та звітом-рахунком за період з 23.12.2017 року по 24.03.2023 року, позивачем використано коштів по кредиту у розмірі – 28 337,69 грн., надійшло коштів на рахунок у розмірі – 173 739,91 грн., нараховано плату за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування у розмірі – 5 518,06 грн., нараховані проценти у розмірі – 22 807,60 грн., нараховано штраф в розмірі - 1650,00 грн., що становить за розрахунком позивача заборгованість у розмірі – 28 337,69 грн. (173 739,91 + 5 518,06 + 22 807,60 + 1650,00 – 175 377,88 = 28 337,69 (тобто заявлена позивачем сума до стягнення)).
Однак, позивачем до стягнення з відповідача було заявлено про заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15 257,17 грн. та заборгованість за процентами у розмірі 13 080,52 грн., що загалом становить суму - 28 337,69 грн.
Таким чином, суд вбачає, що до складу заборгованості за тілом кредиту та процентами, позивачем було безпідставно включено плату за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування у розмірі 5 518,06 грн. та штраф в розмірі - 1650,00 грн.
Судом встановлено, що відповідачем в порушення вимог кредитного договору не здійснено своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, в результаті чого станом на 24.03.2023 року виникла заборгованість.
Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження продовження строку кредитування, а судом визнано безпідставно нараховані процентів за користування кредитними коштами після 23.12.2020 року, а також безпідставно нараховані кошти за надання смс-інформації та штрафу, суд вважає за можливе здійснити розрахунок наявної заборгованості за кредитним договором самостійно.
Так, сума заборгованості за договором про споживчий кредит від 23.12.2017 року, станом на 24.03.2023 року, становить 10 149,75 грн. (173 739,91 грн. (використано відповідачем кредитних коштів) + 11 787,72 грн. (нараховані проценти станом на 23.12.2020 року) – (мінус) 175 377,88 грн. (кошти сплачені відповідачем на погашення кредиту).
За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит від 23.12.2017 року у загальному розмірі 10 149,75 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню на 35,82% від заявленого їх розміру у 28 337,69 грн.
При цьому позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі – 18 187,94 грн. (28 337,69 – 10 149,75).
Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 
Позов судом задоволено у розмірі 10 149,75 грн., що становить 35,82% від заявлених 28 337,69 грн. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог у розмірі 35,82%, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 867,63 грн. (35,82% від 2422,40).
При цьому, позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача судового збору у розмірі 1 554,77 грн. (2422,40 – 867,63).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої ст. 133 ЦПК України).
Позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд вважає зазначити наступне.
Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Із матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2025 року між Адвокатським Бюро «Юлії Чміль» та ТОВ «Брайт Інвестмент» був укладений договір про надання правової допомоги (а.с. 154-164).
Згідно з актом № 2017474110 від 20 серпня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом надані послуги на правничу допомогу на суму 5 000,00 грн (а.с. 202). У акті конкретизовано, що надані юридичні послуги у справі щодо стягнення кредитної заборгованості, що підтверджують розрахунок вартості наданої правової допомоги та понесених позивачем витрат на таку допомогу.
Суд, аналізуючи докази, які надані ТОВ «Брайт Інвестмент» на підтвердження понесених витрат із оплати послуг адвоката, доходить висновку що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.
Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку з врахуванням часткового задоволення позову є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат.
Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.
Керуючись ст. 525, 526, 536, 549, 553-559, 625,626, 1046 – 1052, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «Брайт Інвестмент» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість за договором про споживчий кредит № 2016884057 від 23.12.2017 року, що виникла станом на 24.03.2023 року, у розмірі – 10 149,75 грн., а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі – 867,63 грн. та 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовити ТОВ «Брайт Інвестмент» у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит в розмірі 18 187,94 грн., коштів у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1 554,77 грн. та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ТОВ «Брайт Інвестмент», код ЄДРПОУ: 43115064, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. № 54, офіс № 402.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . 

Головуючий: суддя 	К. С. Романенко