Справа № 642/2080/26
Провадження № 3/642/519/26
ПОСТАНОВА
Іменем України

14 квітня 2026 року        м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли до суду з Головного управління ДПС у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого ТОВ «МК ПЛАЗМА», директором, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.163-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2026 р. до Холодногірського районного суду м. Харкова з Головного управління ДПС у Харківській області надійшла справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Із наданих матеріалів вбачається, що 12 березня 2026 року при проведенні позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «МК ПЛАЗМА», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська, буд.3, кв.(офіс)9 було виявлено порушення директором ТОВ «МК ПЛАЗМА» ОСОБА_1 встановленого законом порядку ведення податкового обліку, що призвело до порушення п. п «б» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, встановлено заниження показників рядку 1.1(колонка Б) Декларації за грудень 2025 року на загальну суму 3049 грн. у зв`язку з не нарахуванням податкових зобов`язань на операції з надання оренди транспортного засобу, занижено показник ряд.9 (колонка Б) декларації за грудень 2025 року на загальну суму – 3049 грн., що зі свого боку призвело до завищення наступних показників Декларації: – рядка 19 на суму 3049 грн.; - рядка 20.2 на суму 3049 грн.; - рядка 20.2.1 на суму 3049 грн. Порушення п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України встановлено відсутність права на отримання заявленої суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р.20.2.1 декларації) за грудень 2025 року на 83333 грн., у зв`язку з відсутністю фактичної сплати ПДВ постачальникам. Порушення вимог підпункту «б» п.200.4, п.200.7, п.200.9 ст.200 Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 за №159/28289 з урахуванням змін, у зв`язку з чим у ТОВ «МК ПЛАЗМА» відсутнє право на отримання заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2025 року у розмірі 1961493 гривні. 
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 , являючись директором ТОВ «МК ПЛАЗМА» вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.163-1 КУпАП.
За цим фактом 12.03.2026 головними державними інспекторами відділу перевірок платників податків основних галузей економіки управління подткового аудиту ГУ ДПС у Харківській області Лашиною О.В., Науменко А.О., Звєрєвою С.В. складено протокол про адміністративне правопорушення № 351/20-40-07-30.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду матеріалу був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. 
Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Також, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, практика якого застосовується судами як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Беручи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, враховуючи, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 .
Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов наступного.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу. Вимоги цієї статті щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, застосовуються також до нерезидентів, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво (незалежно від наявності у нерезидента зареєстрованого (акредитованого, легалізованого) відокремленого підрозділу), та до іноземних юридичних осіб, визначених у підпункті 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу.
Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; - в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, підтверджується такими доказами у справі, дослідженими та оціненими судом у їх сукупності та взаємозв`язку: протоколом №351/20-40-07-30 від 12.03.2026 року, копією акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МК ПЛАЗМА», код ЄДРПОУ 42098897 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2026 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету № 8095/20-40-07-05-03/42098897 від 24.02.2026 року, копією наказу № 1к про прийняття на роботу від 07.05.2018 року, копією документів ОСОБА_1 .
Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вищевказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою, встановлені в ході розгляду справи та підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Таким чином, проаналізувавши усі наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, за тих фактичних обставин, як вони викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, є доведеною.
Відповідно до ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що для досягнення мети адміністративного стягнення необхідною мірою відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є штраф у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 гривень.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір на користь державного бюджету України, у розмірі 665,60 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст..40-1, ч.1 ст. 163-1, ст.ст.268, 283, 289 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн. (сто сімдесят) гривень (отримувач коштів ГУК Харків обл/МТГ Харків/21081100, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банка (МФО) 899998, р/р UA558999980313030106000020649, код класифікації доходів бюджету 21081100, код за ЄДРПОУ 37874947).
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови – ні пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу: за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 
•подвійний розмір штрафу - 340 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. в дохід держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA908999980313111256000026001, код 22030106, ЄДРПОУ 37993783).
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови. 
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя В.В. Вікторов