Справа № 143/207/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

встановив:

У лютому 2026 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Кредит-капітал», діючи через свого представника – адвоката Усенка М. І., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.03.2020 № 2151477, а також понесених судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.03.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2151477, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 10 000 грн. Позичальник зобов`язався належним чином повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язаня, передбачені договором. 
Позивач зазначає, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти у розмірі та в строки, визначений умовами договору.
30.10.2020 ТОВ між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір відступлення права вимоги № ККАУ-30102020, відповідно до якого до позивача ТОВ «ФК «Кредит-капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна», у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором від 17.03.2020 № 2151477. 
У зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором у встановлений строк та настання строку повернення кредиту в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідачки перед позивачем за вказаним кредитним договором становить 32 800 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 10 000 грн; заборгованість за процентами – 22 800 грн.
Ухвалою судді від 02.03.2026 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» письмові докази, що містять банківську таємницю (а. с. 41, 42).
Відповідачка у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк відзив на позовну заяву не подала.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, при цьому судове засідання не проводиться.
З огляду на те, що учасники справи не заявили заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд, керуючись ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно, повно й об`єктивно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також надавши їм належну правову оцінку відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 17.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2151477. Зазначений кредитний договір підписано електронним підписом позичальника М992451, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Відповідно до умов договору, товариство надало споживачу кредит у національній валюті – гривні, а позичальник зобов`язався отримати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. (п. 1.2 договору).
Згідно з п. 1.3. договору сума кредиту становить 10 000 грн.
Строк кредитування визначено тривалістю 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. При цьому строк кредитування може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.4 договору).
Відповідно до підпунктів 1.5, 1.5.1, 1.5.2 договору тип процентної ставки фіксована. Знижена процентна ставка становить 1,43% в день. Стандартна процентна ставка становить 1,90%.
На умовах, встановлених договором, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надано споживачем товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 договору).

Розділом 4 договору передбачено умови щодо пролонгації строку кредитування.
Відповідно до п. 4.3 договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем (а. с. 8-10).
Згідно з довідкою від 16.12.2025 № 6518-ВП ТОВ «Вей Фор Пей» перерахувало 17.03.2020 на платіжну карту (маска картки) № НОМЕР_2 кошти в сумі 10 000 грн (а. с. 13 на звороті).
Повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 19.03.2026 № 20.1.0.0.0/7-260316/74088-БТ підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку 17.03.2020 зараховано 10 000 грн.
30.10.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаних у реєстрі боржників (а. с. 19 на звороті-23).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 30.10.2020 № ККАУ-30102020 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором від 17.03.2020 № 2151477 в сумі 32 800 грн (а. с. 23 на звороті).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Досліджені судом докази, підтверджують, що ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги є обов`язковими для виконання.
Також наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується, а сторонами не заперечується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за кредитним договором від 17.03.2020 № 2151477, укладеним з ОСОБА_1 .
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пунктів 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Судом встановлено, що між відповідачкою ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання споживчого кредиту від 17.03.2020 № 2151477 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачці кошти в сумі 10 000 грн строком на 30 днів – до 16.04.2020. Позичальниця зобов`язалася повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитом, у розмірі, визначеному договором.
17.03.2020 кредитні кошти були перераховані відповідачці, що підтверджує факт їх отримання, який не заперечується останньою.
Згідно з розрахунку заборгованості, наданим ТОВ «ФК «Кредит-капітал», загальна сума боргу ОСОБА_1 становить 32 800 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту –10 000 грн та заборгованості за нарахованими процентами у період з 17.03.2020 року по 29.10.2020 – 22 800 грн (а. с. 14 на звороті-19).
Водночас умовами кредитного договору визначено строк його дії до 16.04.2020, протягом якого сторони погодили право нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідно до графіка платежів за договором про надання споживчого кредиту від 17.03.2020 № 2151477 дата повернення позики та сплати процентів встановлена на 16.04.2020, при цьому сума кредиту становить– 10 000 грн, нараховані проценти – 4 275 грн, а загальна сума до сплати – 14 275 грн. Графік підписано електронним підписом позичальника М992451, шляхом використання одноразового ідентифікатора (а. с. 11).
Доказів того, що позичальниця ініціювала продовження строку кредитування, представником позивача суду не надано. 
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Захист права та інтересів кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення процентів, нарахованих поза межами строку дії кредитного договору за період з 17.04.2020 по 29.10.2020 у розмірі 18 525 грн, є безпідставними.
Відтак, позовна заява ТОВ «ФК «Кредит-капітал» підлягає частковому задоволенню –
шляхом стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 14 275 грн, з яких 10 000 грн основна сума боргу та 4 275 грн – проценти за користування кредитом у межах строку дії договору.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із положень ст. 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовна заява подана через систему «Електронний суд», у зв`язку з чим позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп. із застосуванням понижувального коефіцієнта 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (а. с. 33).
З огляду на часткове задоволення позову, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 159 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України такі витрати несуть сторони, за винятком випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, та за результатами розгляду справи підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво інтересів у суді, підготовку матеріалів справи, збір доказів та інші пов`язані послуги,, визначаються умовами договору про надання правничої допомоги та підтверджуються належними доказами послуг і їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Сума компенсації таких витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів, що підтверджують їх фактичне здійснення.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Судудійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн суд зазначає таке.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано: договір від 01.07.2025 № 0107 про надання правової (правничої) допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а. с. 27 на звороті); акт наданих послуг від 13.02.2026, відповідно до якого, адвокатським об`єднанням «Апологет» надано послуги з надання правової (правничої) допомоги у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а. с. 28); детальний опис наданих послуг до зазначеного акта; (а. с. 28 на звороті), ордер адвоката Усенка М. І. на надання правничої допомоги (а. с. 29).
Оцінюючи заявлений до стягнення розмір витрат, суд враховує характер і складність справи, яка є справою незначної складності, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, що полягали переважно у підготовці позовної заяви та надання консультації, а також принцип співмірності судових витрат.
За таких обставин суд дійшов висновку про завищеність заявленої суми витрат на правничу допомогу.
З урахуванням наведеного суд визнає доведеними та обґрунтованими витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн як такі, що є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим часом, та значенням справи для сторони.
Відповідно до принципу пропорційності задоволених позовних вимог, з відповідачки ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 870 грн 40 коп.
Керуючись статтями 2, 5, 10, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 354 ЦПК України, суд –
ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором від 17.03.2020 № 2151477 у розмірі 14 275 (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) грн, з яких: 10 000 грн – заборгованості за тілом кредиту, 4 275 грн – заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» 1 159 (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять) грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 870 (вісімсот сімдесят) грн 40 коп.
Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, 4-й поверх, м. Львів Львівської області, 79029;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 06.04.2026.

Суддя