ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/488/26
Провадження № 22-ц/820/739/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,
секретар: Шевчук Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року (суддя Козак О.В.) за заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про витребування доказів до пред`явлення позову,
в с т а н о в и в :
У січні 2026 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про витребування доказів до пред`явлення позову.
В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Кредитний договір №HMІBGA00007952 від 05.02.2008. Позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищезазначеним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 133900,00 дол. США.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 (далі - Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір №HMІBGA00007952 від 05.02.2008.
ІНФОРМАЦІЯ_1 Іпотекодавець помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть.
У зв`язку з цим 15.11.2016 та 26.07.2017 Банк звернувся з претензіями кредитора до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, відповіді на які не отримав.
18 листопада 2025 року Банк звернувся з претензією кредитора до Другої Хмельницької державної нотаріальної контори, у відповідь на яку Перша Хмельницька державна нотаріальна контора у листі від 17.12.2025 повідомила, що нею було заведено спадкову справу після смерті Іпотекодавця.
Законодавством визначено, що спадкоємці зобов`язані:
1) повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (ч. 1 ст. 1821 ЦК України);
2) задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (ч.1 ст.1282 ЦК України). Банк зазначає, що спадкоємці не зверталися до нього.
Без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого, Банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається. Матеріали спадкової справа та інформація про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем, можуть ідентифікувати спадкоємців померлого та визначити перелік спадкового майна, за рахунок якого кредитор має право задовольнити свої вимоги.
Банк звертався до державної нотаріальної контори та/або приватних нотаріусів із претензією кредитора, але не отримав відповіді з інформацією про спадкоємців, зокрема тих, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважаються такими, що прийняли спадщину.
Отже, Банк не має права на отримання вищезазначених доказів самостійно, оскільки він як фінансова установа відсутній у переліку юридичних осіб, які мають право отримувати інформацію, яка становить нотаріальну таємницю, та не уповноважений на отримання інформації про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем.
З врахуванням викладеного заявник просив: витребувати від Першої Хмельницької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувати від Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради інформацію про склад сім`ї ОСОБА_2 та інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлої – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про витребування доказів до пред`явлення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року скасувати справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для витребування доказів, оскільки Банк у заяві зазначив необхідні відомості про докази, які потрібно витребувати, обставини, для доказування яких вони необхідні, та осіб, у яких вони знаходяться, що відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України.
Банк обґрунтував, що не може самостійно отримати копію спадкової справи та інформацію про осіб, зареєстрованих за адресою спадкодавця, оскільки така інформація становить нотаріальну таємницю та конфіденційні персональні дані. Інформація зі спадкової справи та дані про осіб, зареєстрованих разом із спадкодавцем, необхідні банку для встановлення кола спадкоємців та формування позовних вимог щодо них. Без отримання такої інформації Банк позбавлений можливості звернутися до суду, оскільки позов не може бути пред`явлений до померлої особи або до невідомих осіб.
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи до Хмельницького апеляційного суду не надходило.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники у справі повідомленні належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про отримання документів в Електронному суді.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За правилами ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).
Згідно з п. 4 6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.
Під час вирішення питання про забезпечення доказів суд ураховує не тільки права та інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення доказів.
За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено, або збирання та подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.
Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 9901/845/18.
Таким чином, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.
Слід зазначити, у клопотанні про витребування доказів до пред`явлення позову в порядку ч. 4 ст. 84 ЦПК України заявником, на дотримання вимог ч. 1 ст. 116 ЦПК України, не зазначено та не доведено, що докази, які просить витребувати заявник, можуть бути втрачені або, що їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.
Заявник АТ КБ Приватбанк володіє інформацією щодо місця перебування спадкової справи, яка зберігається у Першій Хмельницькій державній нотаріальній конторі, куди Банк 15.11.2016 та 26.07.2017 звертався з претензіями кредитора, тому відсутні підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений або отримання його копії стане згодом неможливим чи утрудненим.
Стосовно витребування з Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради інформації про склад сім`ї ОСОБА_2 та інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем, то колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах, доданих до заяви про витребування доказів до пред`явлення позовної заяви, відсутні будь-які докази того, що заявником самостійно вживалися заходи щодо отримання таких відомостей. Також відсутні підстави вважати те, що отримання цих доказів згодом стане неможливим.
За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява АТ КБ ПриватБанк про витребування доказів до пред`явлення позову, не містить обґрунтування того, що докази, які просить витребувати заявник до пред`явлення позову, можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим, а тому правильно відмовив у задоволенні заяви про витребування доказів до пред`явлення позову.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду є безпідставними.
Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, то в силу статті 141 ЦПК України понесені ним судові витрати у справі не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд –
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.

Судді            Т.О. Янчук

А.М. Костенко

О.І. Ярмолюк