Справа № 298/1086/25 
Номер провадження 2/298/261/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої – судді Ротмістренко О.В.,
за участі секретаря судового засідання Хомин Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Великий Березний в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі – ТОВ «Споживчий центр» звернулось до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30924,42 грн. та судового збору.
У позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що 20.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) 20.02.2025-100000981 (надалі також – Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору позичальнику 20.02.2025 надається кредит у сумі 13 000 грн. 00 коп. на умовах строковості та платності (строк – 140 днів з дати його надання; дата повернення кредиту – 09.07.2025 з можливістю продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту.
Як указує позивач, посилаючись на квитанцію про перерахунок коштів, кредитором 20.02.2025 надано ОСОБА_1 , а останнім отримано кредитні кошти у розмірі 13000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Кредитним договором виконано в повному обсязі. В свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, за станом на момент пред`явлення позову у нього утворилась заборгованість у розмірі у розмірі 30924,42 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 740, 00 грн., 14 284, 42 грн. по процентам та по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 3900, 00 грн., чим, за твердженням позивача, порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». 
Крім того, позивач зазначив, що відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме – проведена часткова сплата по вищезазначеному Кредитному договору на суму: 200,00 грн. від 05.03.2025; 250,00 грн. від 11.03.2025; 8 000,00 грн. від 25.03.2025. Позивач указує, що під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат. 
У зв`язку з вказаними порушеннями прав позивача останній звернувся в суд з вказаним позовом. 
Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12.08.2025 відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін по справі, встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. У вказаний строк, а також станом на дату ухвалення судом рішення, відповідач не надав суду відзив на позовну заяву.
В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому у позові міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився, про наявність справи за його участі в провадженні суду повідомлявся у встановлений законом спосіб. Копія ухвали про відкриття провадження, а також судові повістки відповідачу надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. 
Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення без участі осіб, які повторно не з`явились у судове засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд встановив таке.
Матеріалами справи підтверджено, що 20.02.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 20.02.2025-100000981, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А475. Як убачається, вказаний Кредитний договір складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на веб-сайті кредитодавця в загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті кредитодавця; заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця, та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаному при його ідентифікації на сайті.
Заявкою кредитного договору № 20.02.2025-100000981 (кредитної лінії) (далі – Заявка), яка укладена 20.02.2025, передбачено, що позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання кредиту – 20.02.2025; сума кредиту – 13 000 грн., строк, на який надається кредит – 140 днів з дати його надання; дата повернення кредиту – 09.07.2025; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі – «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір, крім продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування та строку виплати кредиту у порядку, передбаченому договором. Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.82% (денна процентна ставка) = (15001.75 / 13000)/ 140 * 100%. Проценти (економічна сутність – плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Неустойка: 130 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання
Згідно з п. 13 Заявки в день укладення даного Договору Позичальнику відкривається Кредитна лінія, яка реалізується наступним чином: Сума кредиту, яка визначена у розділі І даного Договору, є одночасно і 1-им Траншем, з якого складається Сума кредиту, яка надається відповідно до умов даного Договору. В подальшому Кредитодавець протягом строку дії цього Договору має право повідомити Позичальника в усній та/або письмовій (паперовій або електронній) формі про наявність у нього можливості збільшити Суму Кредиту, що надається Позичальнику за цим Договором. У випадку отримання вказаного повідомлення від Кредитодавця та у разі виникнення у Позичальника наміру збільшити Суму Кредиту за даним Договором Позичальник ініціює укладення Додаткового Договору шляхом особистого звернення у підрозділ Кредитодавця або шляхом вчинення необхідних дій в Особистому кабінеті на сайті/в мобільному застосунку Кредитодавця. Після узгодження Сторонами зміни умов Договору, пов`язаних зі збільшенням Суми Кредиту, сторони укладають Додатковий Договір, у якому викладають змінені умови Договору. Додатковий договір може бути укладений Сторонами в письмовій паперовій або в письмовій електронній формах з дотриманням вимог чинного законодавства. Черговий Транш (частина Суми Кредиту) надається Кредитодавцем Позичальнику відповідно до укладеного Сторонами Додаткового Договору. Сума Кредиту складається з усіх Траншів (частин Суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й Транш) та в укладених Сторонами Додаткових Договорах (чергові Транші). Позичальник інформується про зміни в умовах надання фінансової послуги шляхом викладення зазначених змін у вказаному Додатковому Договорі та надання його примірника Позичальнику особисто в паперовій формі у підрозділі Кредитодавця (у випадку укладення Додаткового Договору в паперовій формі) або надіслання його примірника Позичальнику в Особистому кабінеті та/або на електронну адресу, вказану Позичальником (у випадку укладення Додаткового Договору в електронній формі) з дотриманням умов чинного законодавства. Також Кредитодавець інформує Позичальника про зміну суми (ліміту) кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет Позичальника на вебсайті Кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється Позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з Позичальником каналом для комунікації для відправлення повідомлень про зміну суми (ліміту) кредиту.
ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6469,12%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 28 001, 75 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 15 001 грн. 75 коп. Неустойка: 130 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої Позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України встановлюється законом (п. п. 13 – 16 Заявки).
Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України.
Таким чином, у Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. 
Як убачається, позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку.
Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4119-97ХХ-ХХХХ-1229.
Згідно п. 4.3 Договору, днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу – день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання Кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання Кредиту, днем/датою надання Кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена.
Відповідно до п. 6.1 Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, комісії - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної офери; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором,- негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Відповідно до карточки субконто контрагенти за договором за 20.02.2025 – 13.11.2025 ТОВ «Споживчий центр» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 13 000,00 грн. Також, згідно карточки субконто контрагенти за договором за 20.02.2025 – 13.11.2025 убачається, що відповідачем 05.03.2025, 11.03.2025 та 25.03.2025 здійснено платежі у розмірі 200 грн., 250 грн. та 5400, 00 грн. (3190, 00 грн. + 260, 00 грн. + 1950, 00 грн.) на погашення заборгованості за Кредитним договором. 
Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 13 000 гривень підтверджується довідкою, відповідно до якої 20.02.2025 на картку № НОМЕР_1 зараховано кошти в розмірі 13 000 гривень, призначення платежу – кредитні кошти від ТОВ «Споживчий центр». 
Відтак належними доказами у справі підтверджено факт виконання ТОВ «Споживчий центр» зобов`язань за Кредитним договором.
В свою чергу аналіз матеріалів справи, свідчить про ту обставину, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, в обумовлений договором строк кредит у повному обсязі не повернув. 
Як убачається з Довідки-розрахунка про стан заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем становить 30 924, 42 грн., яка складається з 12 740 грн. основного боргу, 14 284, 42 грн. – процентів, 3900 грн. неустойки. 
Як стверджує позивач, за станом на дату подачі позову зазначена вимога відповідачем залишена без виконання, своїми діями, які полягають в невиконанні зобов`язання за Кредитним договором, відповідач порушує права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог за кредитним договором щодо погашення заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом.
18.11.2025 на адресу суду відповідачем подано заяву, в якій він просив долучити до матеріалів справи докази про наявність кримінального провадження про шахрайські дії, зокрема, витяг з ЄРДР, відповідно до якого 11.03.2025 внесено відомості до ЄРДР за № 12025071070000055 за фактом звернення ОСОБА_1 з заявою про те, що шляхом шахрайських дій, а саме – обману, невідомі особи заволоділи його грошовими коштами, пропонуючи заробіток у соціальній мережі Tik Tok; заяву про бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 12025071070000055 від 13.11.2025; звернення щодо надання інформації про статус розгляду заяви про шахрайські дії від 20.10.2025; супровідний лист начальника Ужгородського РУП ВП № 2 ГУНП в Закарпатській області про направлення матеріалів, зареєстрованих в ІКС ІПНП від 10.03.2025 з додатками. 
Вирішуючи порушений у позові спір, суд виходить з такого.
На законодавчому рівні визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання – це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у
справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду
від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня
2023 року у справі № 686/13446/15.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як показує аналіз наведених матеріалів, доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, вказані матеріали не містять, як і не містять доказів перерахування позивачем кредитних коштів не на картку, що належить відповідачу. Не наведено відповідачем й доказів, які б підтверджували факт укладення Кредитного договору не позивачем, а іншими особами, та доказів, які б спростовували перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача. 
До того ж, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після звернення з заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій сплачував кошти в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, зокрема, 25.03.2025 на загальну суму 5400 грн. 
Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем.
Стосовно наданих відповідачем доказів про звернення до органів поліцій стосовно факту вчинення щодо нього шахрайських дій суд зазначає таке. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», автентифікація - це процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг; держатель платіжного інструменту - фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту; емітент платіжних інструментів (далі - емітент) - надавач платіжних послуг, який надає послугу емісії платіжних інструментів та має право на надання такої послуги відповідно до цього Закону; користувач платіжних послуг (далі - користувач) - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку.
Згідно з п. 6 ч. 19 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.
У разі невиконання емітентом обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від виконання таких операцій несе емітент. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі: інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача, про що зазначено в договорі про надання платіжних послуг.
Отже, в даному випадку саме на емітента покладається обов`язок повідомляти користувача про виконані операції з використанням електронних платіжних засобів. Неналежне повідомлення про такі операції має наслідком те, що ризик збитків від виконання таких операцій нестиме саме емітент.
Відповідно до ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.
Згідно з пунктом 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 164 від 29.07.2022, користувач зобов`язаний: 1) зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень, 2) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором.
Пунктом 140 розділу VII вказаного Положення передбачено, що користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Відповідно до пункту 141 розділу VII вищевказаного Положення, емітент зобов`язаний надавати прізвище, ім`я та по батькові, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).
Емітент під час видачі платіжного інструменту зобов`язаний поінформувати держателя про можливість або неможливість зміни ПІН-коду. Перша зміна ПІН-коду здійснюється безкоштовно (у разі можливості зміни ПІН-коду).
Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків пункту 146 та 147 розділу VII Положення № 164).
Аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо неотримання відповідачем коштів, не проведення ним операцій по картковому рахунку, а також доказів щодо спростування даної заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Щодо посилання відповідача на звернення в правоохоронні органи щодо можливих шахрайських дій, суд вважає за необхідне наголосити, що сам по собі факт звернення до правоохоронних органів та наявність кримінального провадження не може свідчити про вчинення щодо відповідача кримінального правопорушення, оскільки не встановлений ні факт вчинення кримінального правопорушення, ні вину особи у вчиненні такого. До того ж суд зауважує, що відповідачем не доведено тієї обставини, що з його рахунку відбувався перерахунок коштів на рахунок третіх осіб поза його волею та в результаті дій чи бездіяльності третіх осіб.
Зважаючи на те, що належними та допустимими доказами у справі доведено факт укладення кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 13 000 грн., невиконання останнім умов Кредитного договору, що призвело до порушення графіку погашення кредиту за кредитним договором, виникнення у зв`язку з цим заборгованості по кредиту та нарахування відповідних процентів, з огляду на ту обставину, що відповідач доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу суду не надав, як і не надав доказів, підтверджуючих виконання ним умов Кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим такі підлягають частковому задоволенню з огляду на ту обставину, що в відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку сплати неустойки на користь позивача, як кредитодавця.
Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 3900 грн. слід відмовити. 
Відтак заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 27 024, 42 гривень, з яких 12 740 гривень складає заборгованість за тілом кредиту; 14 284, 42 гривень – проценти на користування кредитом.
В силу положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422, 40 грн. (коефіцієнт 0.8), що підтверджено платіжною інструкцією, доданою до позовної заяви. Відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вказаній сумі.
Зважаючи на ту обставину, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2116, 94 грн.
Керуючись ст. ст. 207, 509, 526, 549, 551, 625, 626 – 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 81, 89, 141, 263 – 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за заборгованість за Кредитним договором № 20.02.2025-100000981 від 20.02.2025 у розмірі 27 024 (двадцять сім тисяч двадцять чотири) грн. 42 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість сплачений позивачем судовий збір у сумі 2116 (дві тисячі сто шістнадцять) гривень 94 копійок. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 24.02.2026.

Головуюча О.В. Ротмістренко