Справа № 727/2334/26 
Провадження № 2/727/1383/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого - судді: Одовічен Я.В. 
За участю секретаря: Зінич О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , - 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Посилався на те, що 18.02.2024 року між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АТ-4739552, забезпечений транспортний засіб «Nissan Note» д.н. НОМЕР_1 .
04.04.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Nissan Note» д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Renault» д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . 
Після настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, залишив місце події.
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.11.2024 року відповідача було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.04.2024 року. 
У результаті ДТП автомобіль марки «Renault» д.н. НОМЕР_2 отримав пошкодження, а його власник зазнав матеріальних збитків. 
Згідно з умовами полісу ОСЦПВВНТЗ №АТ-4739552 на підставі страхового акту №ОЦВ-24-24- 9582/1 від 14.06.2024 року, заяви про страхове відшкодування та збіраних документів позивачем було визначено та виплачено потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 10425 грн. 16 коп., що підтверджується платіжним дорученням.
02.06.2025 року ПАТ «НАСК «Оранта» було здійснено доплату страхового відшкодування потерпілій особі на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/83/25 у сумі 5192 грн. 52 коп. 
Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, проте ОСОБА_1 у добровільному порядку на регресну вимогу не відреагував. 
Враховуючи наведене, на підставі ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що в даному випадку у позивача наявні підстави для звернення до суду з регресним позовом до відповідача про відшкодування завданої шкоди. 
Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь ПАТ «НАСК «Оранта» суму виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 15617 грн. 68 коп. та понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 25.02.2026 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем відзиву на позов подано не було.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Так, підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.22 та Главою 82 Цивільного кодексу України. 
Як було встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.04.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп. в дохід держави. (а.с.30). 
Постановою суду у справі №727/3705/24 від 16.04.2024 року, встановлено, що 04.04.2024 року приблизно о 11 год. 55 хв. в м.Чернівці по вул.Г.Майдану, 77 ОСОБА_1 , керуючи т/з Ніссан, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки Рено, д.н.з. НОМЕР_2 , що перебуває у користуванні водія ОСОБА_2 , внаслідок ДТП т/з отримали механічні пошкодження.
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувався, а тому суд вважає встановленим факт вини водія ОСОБА_1 в настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.04.2024 року.
Окрім того, постановою суду від 18.04.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній, будучи учасником ДТП 04.04.2024 року, самовільно залишив місце події, до якої був причетний (а.с.33). 
Судом також встановлено та з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Nissan Note» д.н. НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом ОСЦПВВНТЗ №АТ-4739552 (а.с.19).
Сторони визначилися, що договір набирає чинності з 18.02.2024 року по 17.02.2025 року включно. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 гривень,  розмір франшизи – 2500 гривень.
Потерпілий ОСОБА_2 звернувся до відповідача із відповідним повідомленням про вчинення ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування та 14 червня 2024 року отримав від ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування в розмірі 10425 грн. 16 коп. (а.с.9-13).
Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06.05.2025 року у справі №727/83/25 додатково стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 10 грудня 2003 року, адреса: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування в сумі 5192,52 грн.(а.с.18-24).
Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Положеннями ст.9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди особою виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
У зв`язку з настанням події, у відповідності до вимог Закону, позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій особі.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду та після ДТП самовільно залишив місце пригоди, ПАТ «НАСК «Оранта», як страховик, що здійснив регламентну виплату потерпілій особі, має право регресу до нього, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.
При цьому, суд зауважує, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що ним оскаржувалася постанова про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому його вина призюмується. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди є іншим.
На підставі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється назасадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав таобов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1)керує ходомсудового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
У позасудовому порядку питання про відшкодування шкоди в порядку регресу між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача на відшкодування шкоди в порядку регресу, за захистом якого він змушений був звернутися до суду. 
У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають.
Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП – НОМЕР_5 ), який проживає в АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (Код ЄДРПОУ - 00034186), яке розташоване в м.Київ вул.Здолбунівська, 7-Д, в порядку регресу кошти у розмірі 15617 грн. 68 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП – НОМЕР_5 ), на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (Код ЄДРПОУ - 00034186) судовий збір у розмірі 3328 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя    Одовічен Я. В.