РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року 	справа № 580/1524/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кульчицького С.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Черкаської митниці (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати акт документальної невиїзної перевірки платника - податків - громадянина України ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 від 07.01.2026 року 1/26/7.27-19-02/345091129, який складений Черкаською митницею;
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення прийняті Черкаською митницею UA 90200020267 від 28.01.2026 року та UA 90200020268 від 28.01.2026 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в 2020 році між позивачем та ТОВ «Корнелл Брокс» було заключено договір про надання послуг у придбанні та доставці на територію України транспортного засобу «BMW 3161». На підставі даного договору ТОВ «Корнелл Брокс» брало на себе зобов`язання здійснити оформлення купівлі продажу транспортного засобу «BMW 3161» та доставлення даного авто на територію України із проведенням всіх необхідних дій спрямованих на розмитнення даного авто та сплатою необхідних платежів. На виконання умов договору позивачем було сплачено ТОВ «Корнелл Брокс» всі необхідні платежі для здійснення купівлі авто та його розмитнення. Таким чином, позивач не складав митну декларацію від 21.12.2020 р. UA 204020/2020/263942 та відповідно документи, а саме довідку про транспортні витрати від 21.12.2020 до неї не прикладав. Даний факт підтверджує і сама Черкаська митниця на ст. 4 аб. 7 Акту «Відповідно до відомостей графи 14 Декларант представник митної декларації 21.12.2020 р. UA204020/2020/263942. Особою зазначеною в даній графі є ТОВ «КОРНЕЛ БРОКС». Позивачем було виконано всі умови договору перед ТОВ «КОРНЕЛ БРОКС», щодо придбання та доставку на територію України транспортного засобу «ВMW 3161», а тому відсутні будь-які ознаки вчинення позивачем порушень чинного законодавства, а тим більше стосовно митного оформлення транспортного засобу, сплати митних платежів, адже за дану послугу ним сплачено кошти. Таким чином акт документальної невиїзної перевірки платника податків - громадянина України ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару «BMW 3161» за митною декларацією від 21.12.2020 UA 204020/2020/263942 прямо суперечить вимогам статті 19 Конституції України, в зв`язку з численними порушеннями прав ОСОБА_1 при проведенні перевірки та численні процедурні порушення при такій перевірці, а тому є такими обставинами, що тягнуть за особою протиправність рішень Митниці. Не зважаючи на протиправність та незаконність акту документальної невиїзної перевірки платника – податків – громадянина України ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 від 07.01.2026 року 1/26/7.27-19-02/345091129 Черкаської митницею складено податкові повідомлення-рішення Черкаської митниці (форма «Р») UA 90200020267 від 28.01.2026 року та UA 90200020268 від 28.01.2026 року на підставі незаконних та протиправних актів.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 
Відповідач подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки на підставі пункту 2 частини другої статті 351 МК України, проведено документальну невиїзну перевірку згідно наказу Черкаської митниці від 17.12.2025 251 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання платником податків – громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вимог законодавства України з питань митної справи», стосовно правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару «автомобіль BMW 316I» за митною декларацією від 21.12.2020UA204020/2020/263942. Зазначена документальна невиїзна перевірка проводилась митницею в період з 29.12.2025 по 06.01.2026 включно. Листом-повідомленням Черкаської митниці від 18.12.2025 7.27-4/19-02/10/4344 про проведення невиїзної документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи ОСОБА_1 повідомлено про дату початку та місце проведення документальної невиїзної перевірки та направлено копію наказу про її проведення шляхом надіслання рекомендованим листом із повідомленням R067061504378. За результатами проведеної перевірки встановлено, що Транспортний засіб «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ) було ввезено на митну територію України на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2020 б/н укладеного між Grobneim Kai (Sonnenweg 67, 60529 Frankfurt om MAIN) та громадянином ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), згідно з яким його вартість становить 1150,00 EUR (євро). Відповідно до відомостей графи 8 митної декларації від 21.12.2020 UA204020/2020/263942 одержувачем транспортного засобу «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ) є Габрух Володимир, який діяв на підставі довіреності від 15.12.2020 1922 в інтересах громадянина України ОСОБА_1 та який відповідно до трудового договору від 14.01.2020 22 є співробітником UAB «Rolidas» (перевізник). Відповідно до відомостей графи 14 «Декларант/представник» митної декларації від 21.12.2020 UA204020/2020/263942, особою зазначеною в даній графі є ТОВ «КОРНЕЛЛ БРОКС». Відповідно до відомостей графи 44 митної декларації від 21.12.2020 UA204020/2020/263942 під час митного оформлення, за кодом типу документу « 3007» задекларована довідка про транспортні витрати від 21.12.2020 б/н, згідно якої зазначена сума транспортних витрат – 100 USD. Однак, відповідно до інформації, отриманої в рамках надання міжнародної правової допомоги від Генеральної прокуратури Литовської Республіки листом від 22.02.2022 TB-08-00367-21, доведеним до Черкаської митниці листом Рівненської митниці від 24.03.2025 7.13-1/19-02/7-19/1902 (вх. Черкаської митниці від 25.03.2025 1242/7), встановлено, що відомості щодо суми витрат, понесених на транспортування товару «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ), згідно з відомостями виписки з рахунку НОМЕР_3 (за рухом коштів в частині оплати транспортних послуг), складають 955,00 EUR (євро) відповідно до документу від 27.11.2020 1:«Платник: SOFIIENKO ANTON IVANOVYCH LT327180300000888117 AB SIAULIU BANKAS Vilniaus filialas Призначення платежу: Incoming international transfer: ref. nr. FTT3837825 01 Платник: /UA523052990000026208895683794 1/SOFIIENKO ANTON IVANOVYCH 2/CHAIKOVSKOHO 50, 9 Paskirtis: FOR DELIVERY SERVICES 2005 BMW 3ER3 16I, WBAEY31040KX15038 NR 316 NR 316 COS:LT PBANUA2X 201127EUR955,00 OUR EUR955,00 /UA523052990000026208895683794 1/SOFIIENKO ANTON IVANOVYCH 2/CHAIKOVSKOHO 50, 9 3/UA/CHERKASY,18028 7/UA/3450911279».
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 у задоволенні клопотання представника Черкаської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі №580/1524/26 відмовлено.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення 1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що на підставі пункту 2 частини другої статті 351 МК України, проведено документальну невиїзну перевірку згідно наказу Черкаської митниці від 17.12.2025 251 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання платником податків – громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вимог законодавства України з питань митної справи», стосовно правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару «автомобіль BMW 316I» за митною декларацією від 21.12.2020 UA204020/2020/263942.
Зазначена документальна невиїзна перевірка проводилась митницею в період з 29.12.2025 по 06.01.2026 включно.
За результатами проведеної перевірки встановлено та не заперечується позивачем, що в 2020 році між ОСОБА_1 та ТОВ «Корнелл Брокс» було укладено договір про надання послуг у придбанні та доставці на територію України транспортного засобу «BMW 3161».
На підставі даного договору ТОВ «Корнелл Брокс» брало на себе зобов`язання здійснити оформлення купівлі продажу транспортного засобу «BMW 3161» та доставлення даного авто на територію України із проведенням всіх необхідних дій спрямованих на розмитнення даного авто та сплатою необхідних платежів. 
На виконання умов договору ОСОБА_1 було сплачено ТОВ «Корнелл Брокс» всі необхідні платежі для здійснення купівлі авто та його розмитнення.
Таким чином, позивач не складав митну декларацію від 21.12.2020 р. UA204020/2020/263942 та відповідно документи, а саме довідку про транспортні витрати від 21.12.2020 до неї не прикладав. 
Зазначене, також вказано на ст. 4 аб. 7 Акту «Відповідно до відомостей графи 14 Декларант представник митної декларації 21.12.2020 р. UA204020/2020/263942. Особою зазначеною в даній графі є ТОВ «КОРНЕЛ БРОКС».
Транспортний засіб «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ) було ввезено на митну територію України на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2020 б/н укладеного між Grobneim Kai (Sonnenweg 67, 60529 Frankfurt om MAIN) та громадянином ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), згідно з яким його вартість становить 1150,00 EUR (євро).
Відповідно до відомостей графи 8 митної декларації від 21.12.2020 UA204020/2020/263942 одержувачем транспортного засобу «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ) є Габрух Володимир, який діяв на підставі довіреності від 15.12.2020 1922 в інтересах громадянина України ОСОБА_1 та який відповідно до трудового договору від 14.01.2020 22 є співробітником UAB «Rolidas» (перевізник).
Відповідно до відомостей графи 14 «Декларант/представник» митної декларації від 21.12.2020 UA204020/2020/263942, особою зазначеною в даній графі є ТОВ «КОРНЕЛЛ БРОКС».
Відповідно до відомостей графи 44 митної декларації від 21.12.2020 UA204020/2020/263942 під час митного оформлення, за кодом типу документу « 3007» задекларована довідка про транспортні витрати від 21.12.2020 б/н, згідно якої зазначена сума транспортних витрат – 100 USD.
Відповідно до інформації, отриманої в рамках надання міжнародної правової допомоги від Генеральної прокуратури Литовської Республіки листом від 22.02.2022 TB-08-00367-21, доведеним до Черкаської митниці листом Рівненської митниці від 24.03.2025 7.13-1/19-02/7-19/1902 (вх. Черкаської митниці від 25.03.2025 1242/7), встановлено, що відомості щодо суми витрат, понесених на транспортування товару «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ), згідно з відомостями виписки з рахунку НОМЕР_3 (за рухом коштів в частині оплати транспортних послуг), складають 955,00 EUR (євро) відповідно до документу від 27.11.2020 1: «Платник: SOFIIENKO ANTON IVANOVYCH LT327180300000888117 AB SIAULIU BANKAS Vilniaus filialas Призначення платежу: Incoming international transfer: ref. nr. FTT3837825 01 Платник: /UA523052990000026208895683794 1/SOFIIENKO ANTON IVANOVYCH 2/CHAIKOVSKOHO 50, 9 Paskirtis: FOR DELIVERY SERVICES 2005 BMW 3ER3 16I, WBAEY31040KX15038 NR 316 NR 316 COS:LT PBANUA2X 201127EUR955,00 OUR EUR955,00 /UA523052990000026208895683794 1/SOFIIENKO ANTON IVANOVYCH 2/CHAIKOVSKOHO 50, 9 3/UA/CHERKASY,18028 7/UA/3450911279».
Групою з проведення перевірки встановлено, що під час митного оформлення автомобіля «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ) за митною декларацією від 21.12.2020 UA204020/2020/263942 декларантом було надано недостовірні відомості в частині транспортних витрат на транспортування вищевказаного автомобіля, які необхідні для визначення його митної вартості та встановлено, що витрати на доставку автомобіля «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ) складають 955,00 EUR (євро).
За результатами проведення документальної невиїзної перевірки в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ), з урахуванням інформації та документів, зазначених у розділі 2.2 частині ІІ акта перевірки та інформації, отриманої від компетентного органу Литовської Республіки листом від 22.02.2022 ТР-08-00367-21, групою з проведення перевірки відповідно до частини дванадцятої статті 354 МК України прийнято рішення про визначення митної вартості товару «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ) у розмірі 71784,29 грн.
Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань зі сплати митних платежів на загальну суму – 9531,01 грн, в тому числі зі сплати ввізного мита на суму – 2978,44 грн, зі сплати податку на додану вартість на суму – 6552,57 грн.
Розрахунок заниження податкових зобов`язань зі сплати митних платежів за митною декларацією від 21.12.2020 UA204020/2020/263942 наведено в додатку 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до відомостей графи 9 «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання» митної декларації від 21.12.2020 UA204020/2020/263942, особою, відповідальною за фінансове врегулювання є ОСОБА_1 .
Відповідач стверджує, що здійснення дій ОСОБА_3 чи ТОВ «КОРНЕЛЛ БРОКС» від імені ОСОБА_1 , а саме декларування товару «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ) за митною декларацією від 21.12.2020 UA204020/2020/263942 на підставі недостовірних даних щодо складових митної вартості зазначеного товару, тягнуть за собою правові наслідки для самого ОСОБА_1 .
В ході проведення перевірки не встановлено обставин, які б вказували на неможливість дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.
Також відповідач стверджує, що будучи кінцевим отримувачем товару «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 21.12.2020 UA204020/2020/263942, та зазначеним у вказаній митній декларації як особа, відповідальна за фінансове врегулювання, ОСОБА_1 мав бути ознайомлений з документами та відомостями, на підставі яких здійснено продаж даного товару та інформацією щодо витрат на його транспортування, мав пересвідчитися в достовірності задекларованих відомостей щодо митної вартості товару «BMW 316I» (VIN: НОМЕР_2 ).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини другої статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
10 квітня 2008 року Україна шляхом ратифікації Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі (далі - СОТ) приєдналася до Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ), чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень ГАТТ/СОТ.
Згідно з частиною першою статті 8 ГАТТ держави-члени СОТ визнають скорочення до мінімуму обсягу і складності імпортних та експортних формальностей, а також зменшення і спрощення вимог щодо митної документації.
Відповідно до положень Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у редакції протоколу від 26.06.1999, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 227-V) основними принципами митного оформлення є мінімізація процедур митного контролю для випуску товарів.
Таким чином, на міжнародному та національному рівні закріплено принцип мінімального та вибіркового митного втручання на етапі пропуску та під час здійснення митного оформлення для скорочення часу на митні формальності з метою сприяння міжнародному товарообігу та суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності.
В той же час, відповідно до статті 17 Угоди про застосування статті 7 ГАТТ ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання. Тому, разом з принципом мінімального втручання на етапі пропуску та митного оформлення в системному та логічному зв`язку для забезпечення повноти нарахування та сплати податків і зборів закріплено право митних органів здійснювати контрольні функції після операцій митного контролю та митного оформлення. Зазначене право митних органів закріплене у стандартному правилі розділу 2 Міжнародної Конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, зокрема: митна служба має можливість досягнення платежів шляхом здійснення поглибленого аудиту після закінчення операцій митного контролю. Відповідно до пункту 4.14 зазначеної Конвенції у випадках, коли митна служба виявляє, що помилки, допущені в декларації на товари або при нарахуванні мита та податків, призведуть або призвели до стягнення чи призначення суми мита та податків меншої, ніж це встановлено законодавством, вона виправляє помилки та стягує недоплачені суми.
Статтею 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (частини перша статті 345 МК України).
Частиною третьою та шостою статті 345 МК України передбачено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення, зокрема, документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
- правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
- обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
- правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
- відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
- законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Отже, з аналізу пункту 1 частини другої статті 351 МК України вбачається, що митному органу надається право на проведення документальної невиїзної перевірки у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу наступних документів:
- електронних копій митних декларацій,
- інформації, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 5 ч частини 1 статті 352 МК України передбачено, що посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, можуть використовуватись як матеріали для підготовки висновків за результатами перевірок.
Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 статті 54 ПК України на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Відповідно до підпункту 17.1.16 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право: надавати за власною ініціативою письмові пояснення та/або документи щодо обставин, які підтверджують відсутність його вини у вчиненому податковому правопорушенні, в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 123 ПК України передбачено застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення бюджетного відшкодування або виявлення фактів використання податкових пільг не за цільовим призначенням чи всупереч умовам чи цілям їх надання.
Так, відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України, вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Положеннями п.123.2 ст. 123 ПК України визначено, що діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Пунктом 109.3 статті 109 ПК України визначено вичерпний перелік податкових правопорушень, для притягнення до відповідальності за які необхідно встановити вину платника податків. А саме, у випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи
Відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що характеризуючи діяння (бездіяльність) платника податків на вчинення податкового правопорушення як умисного, визначає умови які можуть свідчити про дані обставини, а саме цілеспрямоване створення умов, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, встановлених законодавством України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Під час розгляду справи встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Корнелл Брокс» було укладено договір про надання послуг у придбанні та доставці на територію України транспортного засобу «BMW 3161».
На підставі даного договору ТОВ «Корнелл Брокс» брало на себе зобов`язання здійснити оформлення купівлі продажу транспортного засобу «BMW 3161» та доставлення даного авто на територію України із проведенням всіх необхідних дій спрямованих на розмитнення даного авто та сплатою необхідних платежів. 
Сторонами не заперечується, що відповідно до відомостей графи 44 митної декларації від 21.12.2020 UA204020/2020/263942 під час митного оформлення, за кодом типу документу « 3007» задекларована довідка про транспортні витрати від 21.12.2020 б/н, згідно якої зазначена сума транспортних витрат – 100 USD.
Разом з цим, за наслідками перевірки дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи у частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за вказаною вище МД, встановлено, що до митного оформлення подано недостовірну інформацію щодо витрат на транспортування товару.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митним кодексом України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Наказом Державної митної служби України 689 від 11.09.2015 року затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України).
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, відповідно до пункту першого частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно приписів 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Також, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, щодо країни походження, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника на підставі відомостей, зазначених у таких документах, безвідносно до завершення митного оформлення товарів та їх випуску.
Наведене правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 05.06.2024 у справі 380/2397/22.
У відповідності до пунктів 1, 2 статті 33 Протоколу І подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.
Отже, положення норм, які встановлюють вимоги до запиту митного органу країни імпорту, не визначають обов`язкових умов щодо його оформлення в частині обґрунтування сумнівів, що виникли у контролюючого органу, а носять диспозитивний характер.
На переконання суду, підтвердження за встановленої процедури невідповідності витрат, заявлених до митного оформлення (100 дол. США) витратам, фактично понесеним у зв`язку із ввезенням автомобіля на митну територію України, інформація про які міститься в наданих документах компетентного органу Литовської республіки (955 дол. США), є підставою для прийняття контролюючим органом відповідних рішень.
Позивачем не спростовано встановлені обставини справи.
Частинами першою та другою статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Аналізуючи оскаржуване рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до ч. 1статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само, недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Судом встановлено, що відповідачем правомірно прийнято спірні податкові повідомлення-рішення про донарахування позивачу грошових зобов`язань зі сплати мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений законом.
Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд уважає, що у задоволенні позову належить відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 77-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя 	Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ