УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 
Справа №278/5075/25 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М.І. 
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Борисюка Р.М.,
суддів Павицької Т.М., Талько О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 278/5075/25 за матеріалами позовної заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Крижанівського Володимира Петровича до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Крижанівського Володимира Петровича на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2025 року, постановлену під головуванням судді Буткевича М.І. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року представник  ОСОБА_1 – адвокат Крижанівський В.П. звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки – ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі у розмір 3 000,00 грн, щомісячно, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-х років з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% для дитини відповідного віку.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2025 року матеріали даної справи направлено за підсудністю до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області.
У поданій апеляційній скарзі, представник  ОСОБА_1 – адвокат Крижанівський В.П. просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зазначає, що предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на дитину якій виповнилось 18 років. На такі правовідносини розповсюджуються правила альтернативної підсудності, передбачені статтею 28 ЦПК України, а тому є всі підстави для скасування оскаржуваної ухвали. 
Вказує, що позов поданий до Житомирського районного суду у зв`язку з тим, що Позивачка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що вказаний позов має розглядатися за останнім відомим місцем проживання відповідача.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).
За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина 2 статті 19 ЦПК України).
Встановлено, що представник позивачки звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.
Позов подано за правилом альтернативної підсудності (стаття 28 ЦПК України) – за місцем проживання позивачки.
Постановляючи ухвалу про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції посилався на частину 9 статті 28 ЦПК України, якою встановлено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Згідно з частиною 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області за останнім відомим місце проживання відповідача.
Колегія суддів не може погодитися з цим висновком з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів.
Згідно з частини 16 статті 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.
У своїй позовній заяві представник позивачки зазначає, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується також копією паспорта.
Суд першої інстанції цього не перевірив, не звернув увагу, що предметом позову у даній цивільній справі є стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. 
Отже, до даної справи можуть бути застосовані правила альтернативної підсудності, відповідно до статті 28 ЦПК України.
Суд першої інстанції цього не врахував та дійшов помилкового висновку про необхідність передачі справи на розгляд іншого суду.
Згідно з вимогами статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Крижанівського Володимира Петровича - задовольнити.
Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді