РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
31 березня 2026 р.  Справа № 120/15408/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною діяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність щодо не внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення із військового обліку;
- визнати протиправними дії стосовно подання до розшуку та встановлення порушення правил військового обліку;
- зобов`язати внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення із військового обліку;
- зобов`язати відкликати інформацію та зняти порушення правил військового обліку , як такого, що розшукується , з відповідних реєстрів , баз даних, внутрішніх наказів та повідомлень до інших органів влади.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у 1989 р. визнаний непридатним, однак в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних не внесено інформацію про виключення його з військового обліку. В подальшому його протиправно постановлено на облік. 
Ухвалою від 01.12.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду , відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи без виклику учасників справи.
Ухвалою від 03.03.2026 р. витребувано додаткові докази.
Від відповідача надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що позивача було взято на облік, як особу, що прибула із іншої місцевості. При цьому, позивач не надав відповідачу рішення про визнання його непридатним і такими відомостями центр не володіє.
Стосовно наявності відомостей про порушення правил військового обліку в Реєстрі відповідач вказав, що оскільки позивач не оновив дані, останній порушив правила військового обліку та, відповідно, направлено повідомлення до поліції, що є правомірним.
17.03.2026 р. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав на те, що його визнано не придатним до військової служби із виключенням із військового обліку. Відтак, на думку позивача, його протиправно взято на облік повторно. Також заперечив проти продовження строку на подання відзиву. 
Ухвалою від 31.03.2026 р. продовжено строк на подання відзиву.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку про відсутнсть підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (із подальшим продовженням такого строку).
Окрім того, Указом Президента України “Про загальну мобілізацію” №65/2022 від 24.02.2022 року (з наступними змінами) оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу”, ч. 1 ст. 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”).
При цьому, приписами ч. 7 ст. 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” регламентовано, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1951-VIII єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно зі ст. 2 Закону № 1951-VIII основними завданнями Реєстру є: ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
Відповідно до ст. 3 Закону № 1951-VIII, основними засадами ведення Реєстру є:
1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
3) захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.
Частиною 5 ст. 5 Закону №1951-VIII передбачено, що органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Згідно з ч. ч. 8, 9 ст. 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, центри рекрутингу Збройних Сил України, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Статтею 6 Закону № 1951-VIII передбачено, що до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно зі ст. 8 Закону № 1951-VIII до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про виконання військового обов`язку; відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи); відомості про проходження альтернативної (невійськової) служби відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; відомості про участь у бойових діях.
Відповідно до ст. 9 Закону № 1951-VIII, призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Частинами 1, 3 ст. 14 Закону № 1951-VIII передбачено, що ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженим постановою КМУ від 30.12.2022 №1487.
Відповідно до абзаців 2, 3, 6, 7, 18, 19, 20 п. 79 даного Порядку районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, з-поміж іншого:
організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
організовують взаємодію з державними органами, підприємствами, установами та організаціями щодо строків та способів звіряння даних списків персонального військового обліку та карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також їх оповіщення;
організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;
проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку;
виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, на районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено обов`язок вносити до Реєстру передбачені Законом України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
Із процитованого видно, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають військовозобов`язані визнані непридатними до військової служби.
Спірним у даній справі є постановка позивача на облік. 
Так, на думку позивача, він підлягав виключенню з військового обліку, оскільки у його військовому квитку міститься відмітка про непридатність до військової служби та виключення з військового обліку. 
Водночас судом встановлено, що у військовому квитку ОСОБА_1 наявна відмітка саме про «зняття з військового обліку», а не про «виключення з військового обліку», що є різним за своїм правовим змістом .
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 травня 2025 року у справі №280/2880/24 зауважив, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону 2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.».
Окремо слід зауважити, що зазначену відмітку про зняття з обліку було проставлено ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
В свою чергу позивача було поставлено на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5  в 2009 році у зв`язку зі зміною місця проживання та прибуттям до нової місцевості, про що свідчить картка військовослужбовця.
При цьому, як зазначено відповідачем і не спростовано позивачем під час розгляду справи, з 2009 року позивач не надав жодних документів, які б підтверджували його непридатність до військової служби, зокрема, довідку ВЛК для виключення із військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Посилання позивача на проходження військово-лікарської комісії у 1989 році судом до уваги не приймаються, адже для виключення із обліку слід надати відповідну довідку, яка не надана.
Більш того, матеріали справи не містять належним чином оформленого висновку (довідки) ВЛК, який би підтверджував непридатність до служби згідно з актуальним Розкладом хвороб, а проходження комісії в іншому відомчому підрозділі в минулому (у 1989 році) не створює для відповідача автоматичного обов`язку щодо виключення з військового обліку станом на дату звернення до відповідача.
Суд зазначає, що проходження військово-лікарської комісії на території колишнього СРСР саме по собі не може бути підставою для задоволення заявлених вимог, оскільки правовідносини, що виникли до проголошення незалежності України, підлягають оцінці з урахуванням чинного законодавства України. 
Більш того чинним законодавством України не врегульовано порядок врахування висновків військово-лікарських комісій, прийнятих органами колишнього СРСР, а також не визначено правових наслідків таких висновків для цілей зняття з військового обліку .
Відтак, вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення із військового обліку та зобов`язання внести відомості про виключення із реєстру, задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій щодо оголошення його в розшук, встановлення порушення правил військового обліку та зобов`язання відкликати відповідну інформацію і зняти відомості про таке порушення з реєстрів, баз даних, внутрішніх наказів і повідомлень до інших органів державної влади, суд зазначає, що вказана вимога є похідною від первинної вимоги про виключення позивача з військового обліку, оскільки обґрунтовується нібито його «непридатністю». 
Разом з тим, враховуючи, що проходження військово-лікарської комісії у 1989 році в іншому військовому комісаріаті не є підставою для автоматичного виключення з військового обліку у 2025 році, та з огляду на висновок суду про безпідставність вимоги щодо виключення позивача з військового обліку, підстави для задоволення похідної вимоги також відсутні.
Окрім того суд зауважує, що абзацом 16 пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 30 грудня 2022 р. № 1487 обумовлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Аналогічна норма міститься в п. 9 Положення від 23.02.2022 № 154, за змістом якого територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Отже, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції, у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення.
Так, підставою для звернення до поліції стало, як зазначає відповідач, не можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення (не оновлення даних).
З огляду на те, що відповідач наділений правом зверненням в установленому законом порядку до органів Національної поліції, у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України, таке направлення узгоджується з Законом.
Відтак, вимоги позивача в досліджуваній частині, не підлягають задоволенню.
Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними в цілому, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ін НОМЕР_1 )
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

Повний текст рішення сформовано 31.03.2026р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна