ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" березня 2026 р. Справа №914/2023/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя О.В. Зварич
судді О.І. Матущак
І.Ю. Панова,
секретар судового засідання Р.А. Пишна,
розглянув у судовому засіданні апеляційні скарги Шептицької міської ради за вих.№81.07-5904/25/1-06.03 від 28.11.2025 року (вх. № 01-05/3509/25 від 28.11.2025 року) та Приватного підприємства «АВ-Транс-Компані» б/н від 02.12.2025 року (вх. № 01-05/3570/25 від 03.12.2025 року)
на рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2025 року (суддя С.М.Коссак ; повне рішення складено 12.11.2025 року)
у справі № 914/2023/25
за позовом: Шептицької міської ради
до відповідача: Приватного підприємства «АВ-Транс-Компані» (надалі ПП «АВ-Транс-Компані»)
про стягнення безпідставно збережених коштів,
за участю:
від позивача: Гудзик Л.А. (самопредставництво юридичної особи);
від відповідача: Миколайчук О.І. (ордер серії ВС № 1400006 від 16.09.2025 року),
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
30.06.2025 року Шептицька міська рада звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до ПП «АВ-Транс-Компані» про стягнення безпідставно збережених коштів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, будучи власником нерухомого майна, розміщеного на спірній земельній ділянці площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039, не оформив право користування вказаною земельною ділянкою. Таким чином, ПП «АВ-Транс-Компані - користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відтак внаслідок використання ПП «АВ-Транс-Компані спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, територіальна громада в особі Шептицької міської ради не отримала дохід від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Шептицької міської ради, як позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.11.2025 року у справі №914/2023/25 частково задоволено позов. Стягнуто з ПП «АВ-Транс-Компані» на користь Шептицької міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки, площею 0,4381 га з кадастровим номером: 4611800000:03:005:0039, розташованої по вулиці Івасюка 2 «є» в місті Шептицький Львівської області, у сумі 145841,47грн. та 2187,62 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Приватне підприємство АВ-Транс-Компані є власником об`єкта незавершеного будівництва-будівлі котельні (готовність 63,4) за адресою: Львівська обл. м. Шептицький, вул. Івасюка 2 «є». Вказаний об`єкт розташований на земельній ділянці площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039, яка належить до комунальної власності Шептицької міської ради. 
Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстроване 03.02.2022 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який сформований 12.06.2025 року.
Місцевим господарським судом констатовано, що відповідач з дати реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, не звертався до Шептицької міської ради з клопотанням для оформлення права користування земельною ділянкою, не уклав договір оренди та не сплачував орендну плату, фактично використовує спірну земельну ділянку за відсутності відповідних рішень Шептицької міської ради про надання згаданої ділянки в користування (оренду) та вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.
В рішенні суд першої інстанції виснував, що позивач не довів допустимими доказами розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2022-2023 роки, у зв`язку з чим розрахунок безпідставно збережених коштів за цей період є необґрунтованим; відтак, суд відмовив у задоволенні позову в частині нарахувань заборгованості за 2022-2023 роки.
Взявши до уваги вихідні дані про земельну ділянку, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми безпідставно збережених коштів за 2024 рік у розмірі 70 939,60грн.
У частині нарахувань безпідставно збережених коштів за 2025 рік у розмірі 74 901,87грн. суд першої інстанції вважав позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.
З огляду на викладене місцевий господарський суд виснував, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки у розмірі 145841,47грн, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 145841,47грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, а в задоволенні решти позовних вимог (стягнення 303569,75грн) слід відмовити.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2025 року у справі №914/2023/25 в частині відмови в позові щодо стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки в сумі 303569,75 грн та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що у разі якщо розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суму нарахувань у зв`язку з порушенням зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу. В апеляційній скарзі позивач вказав, що у цій справі відбулося збереження відповідачем належних до сплати коштів у вигляді орендної плати, які підлягали сплаті на користь Шептицької міської ради. Позивач зазначив, що відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, не надає права на її безоплатне користування.
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2025 року у справі №914/2023/25 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначає, що об`єкт незавершеного будівництва за визначенням ч. 3 ст. 331 ЦК України за своєю правовою природою не є об`єктом нерухомості, а є лише сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику. Відповідач вказує на те, що продаж земельної ділянки або права на неї, на якій розміщений об`єкт незавершеного будівництва, має відбуватись через аукціон (торги). Заявляє, що Шептицька міська рада не призначала та не проводила жодного аукціону щодо речового права. Стверджує, що вказане унеможливлює укладення договору оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем на законних підставах. За доводами відповідача, суд помилково дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки Шептицькою міською радою не доведено безспірності існування підстави на укладення договору оренди земельної ділянки. В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що сторона позивача не має підстав стверджувати, що саме ПП «АВ-Транс-Компані» зберегло у себе кошти у сумі 145841,47 грн за рахунок органу місцевого самоврядування, оскільки право користування (оренди) на цю земельну ділянку повинно передаватись через аукціон, переможцем якого могла б гіпотетично бути інша особа. Вказує, що здійснений судом розрахунок є арифметично невірним, позаяк залишено поза увагою коефіцієнти, які враховуються під час визначення розміру НГО земельної ділянки.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Учасники справи не скористалися правом на подання відзивів на апеляційні скарги.
Розгляд клопотання
30.01.2026 року відповідач через систему «Електронний суд» подав клопотання б/н від 30.01.2026 року (вх. № 01-05/280/25 від 30.01.2026 року) про зупинення провадження у справі №914/2023/25 до набрання законної сили рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/1270/26.
Подане клопотання мотивоване тим, що вирішення спору в справі №380/1270/26 може вплинути на результат розгляду апеляційної скарги, а обставини, встановлені у такій, можуть бути преюдиційними і мати істотне значення для правильного вирішення цього спору.
26.02.2026 року позивач через систему «Електронний суд» подав заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі за вих.№81.07-1045/26/1-06.03 від 26.02.2026 року (вх.№ 01-04/1715/26 від 26.02.2026 року), в якому не погоджується з мотивами, наведеними у клопотанні.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі.
Представник позивача заперечив проти задоволення вказаного клопотання.
Порадившись, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу – до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється. Для вирішення питання про зупинення провадження в справі господарський суд, у кожному випадку, повинен з`ясувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.03.2024 року у cправі №917/227/23.
Законодавець в п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України чітко зазначив, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Апеляційний господарський суд зазначає, що матеріали справи № 914/2023/25 містять усі необхідні дані, на підставі яких суд може встановити обставини, що дозволить вирішити справу по суті.
Враховуючи вищеописані норми процесуального закону, а також те, що матеріали вказаної справи дозволяють вирішити справу по суті, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні поданого клопотання.
В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені в своїй апеляційній скарзі та заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача.
Представник відповідача підтримав доводи, наведені в своїй апеляційній скарзі та заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача.
Обставини справи
Як видно із наявних у справі копій документів, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 431080748; дата формування 12.06.2025), Приватне підприємство АВ-Транс-Компані є власником об`єкта незавершеного будівництва-будівлі котельні (готовність 63,4%) за адресою: Львівська обл. м. Шептицький (Червоноград), вул. Івасюка 2 «є». Вказаний об`єкт розташований на земельній ділянці площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039, яка належить до комунальної власності Шептицької міської ради (попередня назва Червоноградська міська рада).
Право власності на об`єкт незавершеного будівництва зареєстроване 03.02.2022 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, який сформований 12.06.2025 року.
Позивачем додано до позовної заяви витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером 4611800000:03:05:0039.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач з дати реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, звертався до Шептицької міської ради з клопотанням про оформлення права користування земельною ділянкою.
Також матеріали справи не містять ухвал Шептицької міської ради щодо надання в користування (оренду) земельної ділянки площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039 за адресою: Львівська обл. м. Шептицький (Червоноград), вул.Івасюка 2 «є».
Шептицька міська рада скеровувала листи директору ПП «АВ-Транс-Компані: вих №81.07-800/24/01.02-02.17 від 11.03.2024 року щодо оформлення договору оренди та сплати неправомірно збережених коштів за період користування з 03.02.2022 року; вих. №81.07-2025/25/01.02-02.17 від 15.04.2025 року щодо оформлення оренди землі, в яких зазначалось, що відповідач, будучи власником нерухомого майна, розміщеного на спірній земельній ділянці, не оформив право користування вказаною земельною ділянкою та не сплачує орендну плату за землю до міського бюджету, відтак внаслідок використання ПП «АВ-Транс-Компані спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, територіальна громада в особі Шептицької міської ради не отримала дохід від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Шептицької міської ради щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.
Згідно з повідомленням фінансового управління Шептицької міської ради (№81.07.vn-2053/25 від 30.06.2025), орендна плата за оренду земельної ділянки за період з 01.07.2022 року по 26.06.2025 рік від ПП «АВ-Транс-Компані (ЄДРПОУ 37591946) на рахунок Червоноградської міської територіальної громади не надходили.
Відповідно до рішення Червоноградської міської ради від 30.06.2022 року №1322 «Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності на території Червоноградської міської ради» та додатку до нього, ставка орендної плати за земельні ділянки з кодом КВЦПЗД 11.04 становить 6 (шість) відсотків він НГО земельної ділянки.
У період з 01.07.2022 року по 30.06.2025 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки №4611800000:03:005:0039 зазнавала змін.
Рішенням Червоноградської міської ради Львівської області від 01.06.2023 року №1888 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах населеного пункту м.Червоноград», яке набрало чинності з 01.01.2024 року вирішено затвердити технічну документацію з нормативно грошової оцінки земельних ділянок в межах території Червоноградської територіальної громади Червоноградського району Львівської області (в межах населеного пункту м. Червоноград): - норматив капіталізованого рентного доходу для земель житлової та громадської забудови, земель рекреаційного призначення, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а також для земельних ділянок, які не віднесені до категорії земель за основним цільовим призначенням на 01 січня 2020 року для Червоноградської міської ради становить 268 грн./м. 
Відповідно до пункту 2 вказаного рішення введено в дію норматив капіталізованого рентного доходу земельних ділянок м. Червоноград, Червоноградського району, Львівської області з 01.01.2024 року.
Рішенням Червоноградської міської ради Львівської області від 11.07.2024 року №2755 вирішено затвердити технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах території Червоноградської міської територіальної громади Червоноградського району Львівської області (пункт 1) та даний пункт рішення введено в дію з 01.01.2025 року (пункт 4). 
Пунктом 5 вказаного рішення вирішено, що до введення в дію п. 1 цього рішення застосовуються чинні акти місцевого самоврядування, що регулюють питання нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах Червоноградської міської територіальної громади.
З наявної у справі копії витягу № НВ-9968307822025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 24.06.2025 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4611800000:03:005:0039 становить 2496729,03 грн.
Згідно зі змістом листа ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 04.08.2025 року, здійснити розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 4611800000:03:005:0039 за 2022-2024 роки неможливо через відсутність відповідного функціоналу в системі Державного земельного кадастру.
У листі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.09.2025 року вказано, що значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки розраховується на поточну дату формування витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки відповідно до затвердженої у встановленому законодавством порядку технічної документації та наявних відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнтів індексації у зворотньому напрямку не передбачено нормативно-правовими актами, які регулюють проведення нормативно грошової оцінки земель. Отримати значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2022-2024 роки можливо у разі, якщо у цих періодах оформлювалися та видавалися витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки. За копіями таких витягів рекомендовано звернутись із письмовим запитом до відповідного територіального органу Держгеокадастру.
У судовій справі № 914/2023/25 відсутні копії витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 4611800000:03:005:0039 за 2022-2024 роки.
Позивачем подано до суду першої інстанції Довідку (розрахунок заборгованості неправомірно збережених коштів за земельну ділянку комунальної власності Шептицької міської ради, кадастровий номер 4611800000:03:005:0039, площею 0,4381 га, що знаходиться за адресою м. Шептицький вул.. Івасюка 2 «є» за період з 01.07.2022 року по 30.06.2025 року на суму 449411,22 грн, виходячи з даних про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки згідно витягу №НВ-9968307822025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з датою формування 24.06.2025 року, тобто з НГО, яка діє у період 2025 року.
Позивач зазначає, що сума недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання вказаної земельною ділянкою без належної правової підстави складає 449411,22 грн, відтак розмір безпідставно збережених коштів за користування спірною земельною ділянкою площею 0,4381 га з кадастровим номером 4611800000:03:005:0039, в м.Шептицький на вул. Івасюка, 2 «є» з 01.07.2022 року по 30.06.2025 рік становить 449411,22 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на користь Шептицької міської ради.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно положень частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як було вище вказано, позивач оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині відмови в позові щодо стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки в сумі 303569,75 грн, а відповідач оскаржує в частині задоволених позовних вимог.
Відтак, апеляційний господарський суд переглядає оскаржуване рішенні суду першої інстанції в межах вимог та доводів поданих апеляційних скарг.
За змістом статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Згідно із частиною 2 статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
За приписами частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно із частиною 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
За положеннями статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом; здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом.
Згідно із частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
За положеннями статті 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
У відповідності до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно із частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.
За змістом статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
У цій справі судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 431080748; дата формування 12.06.2025), Приватне підприємство АВ-Транс-Компані є власником об`єкта незавершеного будівництва-будівлі котельні (готовність 63,4%) за адресою: Львівська обл. м. Шептицький (Червоноград), вул. Івасюка 2 «є». Вказаний об`єкт розташований на земельній ділянці площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039, яка належить до комунальної власності Шептицької міської ради (попередня назва Червоноградська міська рада).
Отже, матеріалами справи підтверджено, що Шептицька міська рада (попередня назва Червоноградська міська рада) є власником земельної ділянки на праві комунальної власності площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039 за адресою: Львівська обл. м.Шептицький (Червоноград), вул. Івасюка 2 «є».
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно статті 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.
Пунктом 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Як було вище вказано, право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: Львівська обл. м. Шептицький (Червоноград), вул. Івасюка 2 «є» зареєстроване 03.02.2022 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 12.06.2025 року.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач з дати реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, звертався до Шептицької міської ради з клопотанням для оформлення права користування земельною ділянкою.
Також матеріали справи не містять ухвал Шептицької міської ради щодо надання в користування (оренду) земельної ділянки площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039 за адресою: Львівська обл. м. Шептицький (Червоноград), вул.Івасюка 2 «є».
Шептицька міська рада скеровувала листи директору ПП «АВ-Транс-Компані: вих №81.07-800/24/01.02-02.17 від 11.03.2024 року щодо оформлення договору оренди та сплати неправомірно збережених коштів за період користування з 03.02.2022 року; вих. №81.07-2025/25/01.02-02.17 від 15.04.2025 року щодо оформлення оренди землі.
Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно із частиною 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.
Подібну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.07.2024 року, справа №916/2595/22.
Отже, у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України.
Враховуючи вищеописані норми, правову позицію Верховного Суду та встановлені у цій справі обставини, колегія суддів зазначає, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки за адресою: Львівська обл. м. Шептицький (Червоноград), вул. Івасюка 2 «є» без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею її власнику. Такими діями відповідач порушив право позивача (власника земельної ділянки) на отримання вказаних коштів. Це право позивача підлягає захисту в судовому порядку на підставі ст. 1212 Цивільного Кодексу України.
Суд першої інстанції правильно вказав, що у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК.
Щодо доводів відповідача про те, що об`єкт незавершеного будівництва за визначенням ч. 3 ст. 331 ЦК України за своєю правовою природою не є об`єктом нерухомості, а є лише сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із частиною 1 статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Зважаючи на вказану норму, колегія суддів висновує, що об`єкт незавершеного будівництва підпадає під поняття «об`єкти, розташовані на земельній ділянці» в розумінні статті 181 ЦК України.
Також апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що вказаний об`єкт незавершеного будівництва зареєстрований за відповідачем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 431080748; дата формування 12.06.2025), наявним у матеріалах справи, а відтак відповідач є власником вказаного об`єкта.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що сторона позивача не має підстав стверджувати, що саме ПП «АВ-Транс-Компані» зберегло у себе кошти у сумі 145841,47 грн за рахунок органу місцевого самоврядування, оскільки право користування (оренди) на цю земельну ділянку повинно передаватись через аукціон, переможцем якого могла б гіпотетично бути інша особа.
На вказані доводи апеляційний господарський суд зазначає, що факт знаходження об`єкта незавершеного будівництва на земельній ділянці за адресою: Львівська обл., м.Шептицький (Червоноград), вул. Івасюка 2 «є», власником (нерухомого майна) якого є відповідач, свідчить про порушення прав та інтересів позивача, оскільки саме позивач є власником вказаної земельної ділянки, а відповідачем не оформлено відповідні правовідносини з позивачем (передача земельної ділянки в користування).
Водночас, до предмета доказування у цій справі не входить питання про те, в який конкретно спосіб повинні врегульовуватись правовідносини між сторонами щодо права користування (оренди) спірної земельної ділянки.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про оцінку земель» нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання. Нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Згідно з статтею 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів проводиться незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.
Відповідно до частини 1, 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно із частиною 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Матеріалами даної справи підтверджується факт користування земельною ділянкою кадастровий номер 4611800000:03:005:0039, площею 0,4381 га, що знаходиться за адресою м. Шептицький вул.. Івасюка 2 «є» та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Приватне підприємство АВ-Транс-Компані є власником об`єкта незавершеного будівництва-будівлі котельні (готовність 63,4) за адресою: Львівська обл. м. Шептицький, вул. Івасюка 2 «є». Вказаний об`єкт розташований на земельній ділянці площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039, яка належить до комунальної власності Шептицької міської ради. Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстроване 03.02.2022 року.
Отже, вищезазначена земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформована, як об`єкт цивільних прав, має кадастровий номер.
Як було вище вказано, матеріали справи містять копію витягу № НВ-9968307822025 від 24.06.2025 року, згідно якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4611800000:03:005:0039 становить 2496729,03 грн.
Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 04.08.2025 року здійснити розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки 4611800000:03:005:0039 за 2022-2024 роки неможливо через відсутність відповідного функціоналу в системі Державного земельного кадастру.
Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.09.2025 року отримати значення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за 2022-2024 роки можливо у разі, якщо у цих періодах оформлювалися та видавалися витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки.
У цій справі судом встановлено, що позивачем такі витяги нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2022-2024 роки не оформлювалися та не видавалися, в матеріалах справи такі відсутні.
Згідно з поданою позивачем Довідкою (розрахунком) заборгованості розмір неправомірно збережених коштів за земельну ділянку комунальної власності Шептицької міської ради, кадастровий номер 4611800000:03:005:0039, площею 0,4381 га, що знаходиться за адресою м.Шептицький вул.. Івасюка 2 «є» за період з 01.07.2022 року по 30.06.2025 року складає 449411,22 грн, виходячи з даних про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки згідно витягу №НВ-9968307822025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з датою формування 24.06.2025 року.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції врахував правову позицію, наведену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 905/1680/20, де вказано (пункт 7.19), що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Разом з тим, з аналізу матеріалів даної справи судом встановлено, що нормативна грошова оцінка земель у межах міста Шептицького впродовж 2022-2024 років зазнавала змін.
Рішенням Червоноградської міської ради Львівської області від 01.06.2023 року №1888 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах населеного пункту м.Червоноград», яке набрало чинності з 01.01.2024 року вирішено затвердити технічну документацію з нормативно грошової оцінки земельних ділянок в межах території Червоноградської територіальної громади Червоноградського району Львівської області (в межах населеного пункту м. Червоноград): - норматив капіталізованого рентного доходу для земель житлової та громадської забудови, земель рекреаційного призначення, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а також для земельних ділянок, які не віднесені до категорії земель за основним цільовим призначенням на 01 січня 2020 року для Червоноградської міської ради становить 268 грн./м. Та п. 2 вказаного рішення введено в дію норматив капіталізованого рентного доходу земельних ділянок м. Червоноград, Червоноградського району, Львівської області з 01.01.2024 року.
Рішенням Червоноградської міської ради Львівської області від 11.07.2024 року №2755 вирішено затвердити технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах території Червоноградської міської територіальної громади Червоноградського району Львівської області (пункт 1) та даний пункт рішення введено в дію з 01.01.2025 року (пункт 4). Пунктом 5 вказаного рішення вирішено, що до введення в дію п. 1 цього рішення застосовуються чинні акти місцевого самоврядування, що регулюють питання нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах Червоноградської міської територіальної громади.
Отже, зазначеними рішеннями підтверджується, що нормативна грошова оцінка земель у територіальній громаді не була сталою, а тому дані, наведені у наявному в матеріалах справи витягу з технічної документації за 2025 рік, відображають нову, змінену оцінку. Такий витяг не може бути використаний для визначення розміру безпідставно збережених коштів за попередній період (2022-2023 роки), оскільки він не відображає фактичну нормативну грошову оцінку земельної ділянки у ці роки.
У цій справі позивач не довів належними і допустимими доказами розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2022-2023 роки, у зв`язку з чим розрахунок безпідставно збережених коштів за цей період є необґрунтованим; відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову в частині нарахувань заборгованості за 2022-2023 роки.
Щодо нарахувань, здійснених позивачем за 2024 рік, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до рішення Червоноградської міської ради від 30.06.2022 року №1322 «Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності на території Червоноградської міської ради», ставка орендної плати за земельні ділянки з кодом КВЦПЗД 11.04 становить 6 (шість) відсотків він НГО земельної ділянки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 року у справі №905/1680/20 висвітлила наступні правові висновки (пункти 7.28-7.29):
«З огляду на те, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.
Відтак убачаються помилковими висновки судів, які застосовують приписи статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» у спосіб тлумачення витягу про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки - як єдиного належного доказу на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати чи повернення безпідставно збережених грошових коштів фактичним землекористувачем без оформлення орендного договору.»
Також Велика Палата у вказаній постанові зазначила (пункт 7.12), що відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 ПК України).
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вірно вказав, що для визначення нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки населеного пункту необхідно було визначити певні показники (нормативну грошову оцінку квадратного метра землі в населеному пункті та показники, пов`язані з місцем розташування цієї земельної ділянки, зокрема в межах території населеного пункту).
Процедура проведення нормативної грошової оцінки земель визначається Порядком №489 (зі змінами та доповненнями). В основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель (пункт 1 розділ Нормативна грошова оцінка всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається за формулою: Цн = (В * Нп) : Нк * Кф * Км, де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях); В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях); Нп - норма прибутку (6 %); Нк - норма капіталізації (3 %); Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки; Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки. Індексація нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до статті 289 ПК України (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 489).
Крім того, зазначений Порядок передбачає можливість розрахунку середньої (базової) вартості одного квадратного метра земель населеного пункту, вартість одного квадратного метра земель населених пунктів за економіко-планувальними зонами, вартість одного квадратного метра земельної ділянки певного функціонального використання, які визначаються за іншими формулами та не пов`язані з нормативною грошовою оцінкою, яка застосовується для визначення розміру орендних платежів (пункти 7, 9, 10 Порядку № 489).
Грошова оцінка загальної площі земельної ділянки визначається шляхом множення нормативної грошової оцінки одного квадратного метра зазначеної ділянки на її загальну площу.
В матеріалах справи наявний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку № 4611800000:03:005:0039, тобто наявні всі вихідні дані про земельну ділянку, наявні рішення Червоноградської міської ради Львівської області від 01.06.2023 року №1888 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах населеного пункту м. Червоноград», яке набрало чинності з 01.01.2024 року та рішення Червоноградської міської ради від 30.06.2022 року №1322 «Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності на території Червоноградської міської ради», однак позивач маючи всі важелі встановлення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2024 рік, не довів допустимими доказами розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2024 рік, у зв`язку з чим розрахунок безпідставно збережених коштів за цей період є необґрунтованим.
В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд прийшов до висновку, що обгрунтований розрахунок суми безпідставно збережених коштів за 2024 рік є 70939,60грн. (0,4381га х 268 грн. (за м2)=1174108,00грн. х 1,007= 1182326,75х6% ставка = 70939,60грн.), а в задоволенні решти суми слід відмовити, оскільки не відображено фактичну нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2024 рік.
У частині нарахувань за 2025 рік у сумі 74901,87грн, місцевий господарський виснував, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.
Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені правові позиції Великої Палати, апеляційний господарський суд вважає наведені розрахунки суду першої інстанції правильними.
В оскаржуваному рішенні суд обґрунтовано виснував, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, площею 0,4381 га, кадастровий номер 4611800000:03:05:0039, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки у розмірі 145841,47грн, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 145841,47грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, а в задоволенні решти позовних вимог (стягнення 303569,75грн) правомірно відмовлено.
З урахуванням вищеописаних законодавчих положень, правових позиції Великої Палати Верховного Суду, встановлених у цій справі обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження в ході розгляду поданих апеляційних скарг та не спростовують висновків, наведених у рішенні Господарського суду Львівської області від 06.11.2025 року у справі №914/2023/25.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Відповідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наслідками апеляційного перегляду судова колегія констатує, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення – без змін.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Шептицької міської ради за вих. № 81.07-5904/25/1-06.03 від 28.11.2025 року (вх. № 01-05/3509/25 від 28.11.2025 року) та Приватного підприємства «АВ-Транс-Компані» б/н від 02.12.2025 року (вх. № 01-05/3570/25 від 03.12.2025 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2025 року у справі №914/2023/25 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.І. Матущак

Суддя І.Ю. Панова