1	Справа № 335/1353/26  2-а/335/42/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року        м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Сухорукової Надії Миколаївни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі свого представника – адвоката Сухорукової Н.М., звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 3873 від 13.01.2025, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що 23.01.2026 ОСОБА_1 , шляхом отримання повідомлення в мобільному застосунку «Дія», дізнався про відкриття стосовно нього виконавчого провадження. Дана постанова про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 80057014 від 23.01.2026 (копія постанови про відкриття виконавчого провадження – додається) була винесена головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кабаченко Юлією Юріївною про примусове виконання постанови № 3873 від 13.01.2025 року, де стягувачем є – ІНФОРМАЦІЯ_4 , а боржником – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) про стягнення 34 000,00 грн.
Відповідно до Постанови № 3873 від 13.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення, яка складена на підставі Протоколу № 3873 від 06.01.2025, під час загальної мобілізації громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , начебто не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки та поліцейського, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560.
Проте, як зазначає представник позивача, 06.01.2025 ОСОБА_1 пред`явив для перевірки паспорт громадянина України та військово-обліковий документ в електронній формі (е-ВОД) у застосунку «Резерв+», який відповідно до чинного законодавства України є легітимним засобом ідентифікації військовозобов`язаного. Згідно вимог Порядку № 559 військово-обліковий документ в електронній формі та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок № 559). Не дивлячись на надання працівникам ІНФОРМАЦІЯ_6 -облікового документа, ОСОБА_1 було затримано та доставлено до приміщення відповідного ТЦК та СП, де 06.01.2025 було складено протокол № 3873 про неіснуюче адміністративне правопорушення, при цьому з невірним зазначенням місця проживання, номера квартири, замість квартири номер АДРЕСА_2 , в протоколі та в постанові зазначена квартира номер 88.
Відповідно до витягу е-ВОД із застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 , останній вчасно оновив свої облікові дані згідно до положень Закону № 3633-IX, що набув чинності 18 травня 2024 року. Громадянином ОСОБА_1 облікові дані були оновлені 16.07.2024. Також, згідно з інформацією, яка обліковується у вкладці «Сповіщення» мобільного застосунку «Резерв+», перший запит на оновлення даних було відправлено позивачем 12.07.2024, і того ж дня була отримана інформація наступного змісту: «Дані оновлено. Вітаємо, оновлення даних успішне!» Таким чином, позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , має номер в реєстрі Оберіг, з підтвердженням статусу військового обліку та має військову спеціальність. Виходячи з того, що ОСОБА_1 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, то відповідач у справі мав безумовну можливість отримувати інформацію відносно військовозобов`язаного, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Крім того, під час пред`явлення 06.01.2025 Позивачем – ОСОБА_1 е-ВОД у мобільному застосунку «Резерв+» працівникам ІНФОРМАЦІЯ_8 та поліцейському, жодним з посадових осіб не була здійснена фото-та відео фіксація відповідного процесу, а портативні відеореєстратори взагалі були відсутні на форменому одязі співробітників ТЦК та СП та поліцейського. Також, ні в протоколі про адміністративне правопорушення № 3873 від 06.01.2025, ні в Постанові № 3873 від 13.01.2025 не зазначено, що уповноваженими представниками ТЦК та СП здійснювалася фіксація технічними приладами і технічними засобами, що мають функції автоматичної фото- та відео фіксації, фіксування факту порушення ОСОБА_1 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час перевірки військово-облікових документів. 
Враховуючи наведене, позивач із оскаржуваною постановою не погоджується, та вважає що в його діях відсутній факт та подія адміністративного правопорушення, а провадження стосовно ОСОБА_1 , з урахуванням положень ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.
Ухвалою судді від 10.02.2026 позовну заяву залишено без руху, оскільки представником позивача разом із адміністративним позовом не подано заяви про поновлення строку для звернення до суду, з доказами (поясненнями) поважності причин його пропуску, та надано позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.
12.02.2026 на адресу суду надійшла заява представника позивача – адвоката Сухорукової Н.М. про поновлення строку для звернення до суду, якою вона усунула недоліки вказані в ухвалі судді від 10.02.2026. 
Ухвалою судді від 13.02.2026 ОСОБА_1 поновлено строк на звернення до суду з позовом, щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Прийнято до розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Сухорукової Надії Миколаївни, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268–272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву – 5 днів з дня отримання даної ухвали, та роз`яснено наслідки його неподання.
19.02.2026 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву зазначено, що під час складання протоколу №3873 від 06.01.2026 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ознайомлено під особистий підпис з правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі зі змістом статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 63 Конституції України. Будь-яких заяв та клопотань від громадянина ОСОБА_1 не надходило.
Доказом підтвердження присутності ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення №3873 від 06.01.2026 є той факт, що останній власноруч поставив свій підпис у самому протоколі. Про час, дату та місце розгляду адміністративної справи Позивач також повідомлявся під особистий підпис.
За результатами розгляду матеріалів справи №3873 від 06.01.2026 про адміністративне правопорушення за ознаками частини третьої статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесена постанова №3873 від 13.01.2026 за справою про адміністративне правопорушення про притягнення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.
Відповідно до відомостей Центрального ОР у місті ІНФОРМАЦІЯ_10 , позивач 06.01.2026, перебуваючи по АДРЕСА_1 , не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, чим порушив вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
У пункті 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 зазначено, що громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військовообліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. В частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військовообліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. 
Доказів про виконання вищезазначених вимог позивач суду не надав, будь-які клопотання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не заявляв.
Згідно з ч. 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», уповноважені представники ТЦК та СП або поліцейські мають право здійснювати фото- та відеофіксацію під час пред`явлення та перевірки документів, вручення повісток чи інших адміністративних процедур, однак термін зберігання таких відео записів становить 30 днів.
Згідно даних Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.01.2025 року.
Отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності як порушника законодавства, є законним та обґрунтованим, так як позивач перебував у громадському місці без військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.
Наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.
З урахуванням зазначеного, представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити у повному обсязі.
20.02.2026 від представника позивача – адвоката Сухорукової Н.М. надійшла відповідь на відзив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Враховуючи, що подання відповіді на відзив не передбачено в цій категорії справ, суд його до уваги не приймає при розгляді справи по суті.
Перше судове засідання у цій справі було призначено на 02 березня 2026 року (без виклику сторін), і в цей день суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення до 05 березня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні у ній докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Судом встановлено, що начальником групи військового обліку сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_3 складено протокол №3873 від 06.01.2025 відносно позивача ОСОБА_1 , згідно якого, під час загальної мобілізації ОСОБА_1 о 09:00 год. 06.01.2025, перебуваючи на АДРЕСА_1 , не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, чим порушив вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. Враховуючи, що вказані дії (бездіяльність) скоєні особою в умовах особливого періоду, то ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
У протоколі також зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 13.01.2025 об 11 год. 10 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що позивачу ОСОБА_1 було відомо, про що свідчить його власний підпис у протоколі.
13.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 3873 від по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якою притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він під час загальної мобілізації, 06.01.2025, перебуваючи по АДРЕСА_1 , не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки та поліцейському, чим порушив вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно із частиною 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Отже, невиконання громадянами обов`язку, передбаченого ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», створює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 210-1 КУпАП.
При цьому, для притягнення особи до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, передусім підлягає доказуванню факт відсутності військово-облікового документа у особи, або факт відмови особи від пред`явлення за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського військово-облікового документа.
Зі змісту протоколу №3873 від 06.01.2025 про адміністративне правопорушення встановлено, що до нього не долучено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 за законною вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського не пред`явив військово-обліковий документ.
Як зазначено у положеннях ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації. 
Разом з тим, у додатках до протоколу №3873 від 06.01.2025 про адміністративне правопорушення, який складено відносно позивача ОСОБА_1 , відсутні відомості про наявність відеозапису, на якому була б зафіксована перевірка військово-облікового документа у ОСОБА_1 , та зафіксований факт його відсутності або відмову ОСОБА_1 пред`явити військово-обліковий документ, як того вимагають положення ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідачем до відзиву не долучено доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП за обставин, зазначених у постанові №3873 від 13.01.2025 про адміністративне правопорушення.
Відсутність належних на допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_1 своїми діями або бездіяльністю порушив виконання обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позбавляє можливості суд встановити факт вчинення позивачем правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово зазначав, що при оцінці доказів слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом», що має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Вказані судом обставини свідчать про обґрунтовані сумніви у доведеності вини позивача в інкримінованому порушенні, що тлумачиться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 рішення – постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відтак оскаржувана позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказані обставини, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
Крім того, згідно направленої суду 02.03.2026 заяви, позивач просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, на підтвердження розміру судових витрат, позивачем надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП 002937; договору про надання правничої допомоги № б/н від 23.01.2026; копію прибуткового касового ордеру № 7 від 21.02.2026 на суму 7 500,00 грн.; копію детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 21.02.2026, де в графі зміст наданих послуг зазначено: складання та подання заяви про забезпечення позову б/н від 06.02.2026 по справі №335/1353/26, вартість – 1 500,00 грн., складання та подання позовної заяви б/н від 09.02.2026 по справі 335/1353/26, вартість – 4 000,00 грн., складання та подання відповіді на відзив від 20.02.2026 – вартість 2 000,00 грн.; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 21.02.2026.
Відповідно до копії детального опису (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 21.02.2026, зазначено що загальний розмір вартості наданих послуг складає 7 500,00 грн., з яких 4 000,00 грн. – складання та подання позовної заяви по справі, 1 500,00 грн. – складання та подання заяви про забезпечення позову по справі, 2 000,00 грн. – складання та подання відповіді на відзив. 
Разом з тим, з огляду на те, що подання відповіді на відзив не передбачено під час розгляду вказаної категорії справ, її зміст судом не оцінювався при розгляді справи, суд вважає що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат за вказану правову допомогу, в розмірі 2000 грн., є безпідставною. 
Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомоги у розмірі 5 500,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 134, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 241, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Сухорукової Надії Миколаївни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 – задовольнити.
Скасувати постанову № 3873 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України, яка складена 13 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 .
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 665 гривень (шістсот шістдесят п`ять) 60 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) 00 грн., а всього судові витрати в сумі 6 165 (шість тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 60 коп., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання, шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          Гашук К.В.