ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/30991/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року (суддя суду першої інстанції Озерянська С.І.) прийнято в порядку спрощеного позовного провадження в адміністративній справі №160/30991/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

27.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування при призначенні їй пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2022 показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки у розмірі 3764,40 грн; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2022 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки у розмірі 10846,37 грн, та здійснити виплату донарахованих сум пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.02.2008 їй призначена пенсія на підставі Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% грошового забезпечення, оскільки позивач мала стаж державної служби 25 років 1 місяць 28 днів, стаж служби в органах місцевого самоврядування 6 років 5 місяців 16 днів, а загальний страховий стаж 36 років 3 місяці 22 дні. При проведенні масових перерахунків пенсії, перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною надбавок протягом 2008 - 2021 років, умови нарахування та виплати позивачу пенсії не змінювались. З 01.03.2022 позивача без її згоди та повідомлення відповідачем переведено на інший вид пенсії – пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому для обчислення пенсії відповідачем взято за основу середній заробіток за три попередні роки (2017): за 2014-2016 роки, який становить 3764,40 грн. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, та зазначає, що фактично позивачу з 01.03.2022 призначено інший вид пенсії - пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та при призначенні цього виду пенсії мав бути застосований середній заробіток за три попередні роки перед призначення (2022): за 2019-2021, який становить 10846,37 грн. Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, та таким, що порушує право на отримання пенсії в належному розмірі позивач звернулась з цим позовом до суду. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2022 показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки у розмірі 3764,40 грн.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2022 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки у розмірі 10846,37 грн, та здійснити виплату донарахованих сум пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що чинним законодавством не передбачено застосування показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки при перерахунку пенсії Позивача. Даний показник застосовувався виключно при зверненні за призначенням пенсії в 2022 році.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
01.02.2008 позивачу призначена пенсія державного службовця на підставі Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-ІІІ згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії) в розмірі 90% грошового забезпечення, що підтверджується протоколом органу Пенсійного фонду України № 22022 від 01.02.2008.
При проведенні масових перерахунків пенсії, перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною надбавок протягом 2008 - 2021 років, умови нарахування та виплати позивачу пенсії не змінювались, про що свідчать долучені до матеріалів справи розпорядження та розрахунки.
Пенсію, призначену на підставі Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в порядку статті 37 Закону України «Про державну службу» позивач отримувала до 28.02.2022.
З 01.03.2022 позивача переведено на інший вид пенсії – пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV відповідно до розрахунку від 14.04.2022 року.
Доказів згоди позивача та її повідомлення про переведення на інший вид пенсії відповідачем не надано.
З алгоритму розрахунку вбачається, що при розрахунку заробітку для обчислення пенсії, відповідачем взято за основу середній заробіток за три попередні роки (2017): за 2014-2016 роки, який становить 3764,40 грн.
Позивач не погоджується з такими діями відповідача, та зазначає, що фактично позивачу з 01.03.2022 призначено інший вид пенсії - пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та при призначенні цього виду пенсії мав бути застосований середній заробіток за три попередні роки перед призначення (2022): за 2019-2021, який становить 10846,37 грн.. 
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, щодо відмови у призначенні пенсії за віком із застосуванням показників середньої заробітної плати по Україні за 2019 – 2021 роки, позивач звернулася з цим позовом до суду..
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при обчисленні пенсії позивача повинен був застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року її звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ч. 2 ст. 40 та ч.1 ст. 45 Закону №1058-ІV.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
З 01.01.1992 постановою Верховної Ради України від 06.12.1991 N1931-XII введено в дію Закон №1788-XII в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01.04.1992 - в повному обсязі.
Відповідно статті 51 Закону № 1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. 
Також, приписами ст. ст. 55 Закону № 1788-XII встановлено окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Отже, з 01.01.2004 Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Порядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентовано статтею 45 Закону №1058-IV, частиною третьою якої визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні з одного виду пенсії, призначеної саме за Законом №1058-ІV, на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої зазначеним нормативно-правовим актом.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач до призначення пенсії за віком отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.01.2025 року по справі № 200/1478/24, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що після звернення позивача із заявою про перехід на пенсію за віком, відповідач повинен був призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не вирішувати питання щодо переведення з пенсії за вислугу років, призначеної за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком, передбачену Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та при обчисленні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2019-2021 роки.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року в адміністративній справі №160/30991/25 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай