Справа №592/2098/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Алфьоров А. М.	
Номер провадження 33/816/36/26 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

24 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/2098/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2024, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – адвоката Смирнової О. Л., 
установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складів правопорушень, так як він дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв, транспортним засобом не керував, в стані алкогольного сп`яніння не перебував. 01.02.2024 близько 17 год. виїхав автомобілем Renault Kangoo від свого будинку метрів 50. Оскільки вулиця досить вузька, з глибокими коліями і зледеніла, то автомобіль забуксував і його знесло, він зупинився поперек дороги. Він поспішав, тому закрив т/з і пішов на зупинку маршрутного таксі, а повернувшись додому близько 19 год., постукав до сусіда в буд. № 64, щоб той допоміг виштовхати автомобіль, але йому не відкрили. Після чого він пішов до себе додому і ліг спати, а проснувся від стуку у двері поліцейських. Коли вийшов на вулицю, то побачив біля свого автомобіля поліцейських і невідомих чоловіків, які стали кричати на нього з приводу пошкодження дзеркала заднього огляду їх автомобіля. Він вирішив, що вони проїжджаючи біля його автомобіля зачепили його, що і стало причиною пошкодження дзеркала їх автомобіля, тому вирішив сплатити їм суму пошкодження, яка була невеликою. З`ясовуючи ситуацію, поліцейські підтвердили, що ніяких пошкоджень його автомобілю виявлено не було, хоч в протоколі зазначили про пошкодження обох автомобілів.
Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2024 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 і ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення: за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн; за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн; за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн із позбавленням права керувати т/з на один рік. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції за більш серйозне правопорушення, на ОСОБА_1 накладене остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керувати т/з на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 01.02.2024 о 19.40 год. в м. Суми по вул. Лепехівська, 82, керуючи т/з Renault Kangoo, д. н. з. НОМЕР_1 , під час об`їзду т/з Renault Scenic, д. н. з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, був неуважний, не дотримався безпечного бокового інтервалу, здійснив наїзд на т/з, чим порушив вимоги п. 2.3б, 13.3 ПДР.
Крім того, 01.02.2024 о 19.40 год. в м. Суми по вул. Лепехівська, 82, керуючи т/з Renault Kangoo, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснив наїзд на т/з Renault Scenic, д. н. з. НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР.
01.02.2024 о 19.40 год. в м. Суми по вул. Лепехівська, 82, ОСОБА_1 керував т/з Renault Kangoo, д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з, а також у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Смирнової О. Л., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 698820, серії ААД № 698821 та серії ААД № 698822 від 01.02.2024, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, здійснив наїзд на інший т/з, після чого залишив місце ДТП, до якого він був причетний, а також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановлений законом порядку, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується, крім протоколів, дослідженими доказами, а саме:
- схемою місця ДТП щодо розташування т/з на дорозі;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського щодо обставин вчинення правопорушень.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і пп. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення вказаних свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.
Диспозиції ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетними, тобто відсилають до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколах поліцейських та у постанові судді присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, згідно яких водій:
- п. 2.3б – для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом т/з і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.5 – повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння;
- п. 2.10а – у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний негайно зупинити т/з і залишатися на місці пригоди; 
- п. 13.3 – під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду повинен дотримуватись безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Процедура огляду на стан сп`яніння, про який йдеться мова у п. 2.5 ПДР, закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Так, у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. 
Водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатом, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).
Відеозаписи події правопорушення є об`єктивними доказами у справі і не залежать від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних обставин, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських, у тому числі і щодо забезпечення ними можливості проходження водієм огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я. Ці відеозаписи розкривають повну картину події, яка відбулась 01.02.2024 о 19.40 год. в м. Суми по вул. Лепехівська, 82, та містять усі суттєві обставини, що підлягають з`ясуванню і встановленню під час розгляду справи в суді (ст. 280 КУпАП), зокрема: 1) факт керування особою т/з; 2) вимога поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; 3) відмова особи, яка керувала т/з, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.
Із самих відеозаписів є очевидним, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали відносно ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а той факт, що зафіксовані на них події за участю водія ОСОБА_1 реально мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.
Саме свідоме порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3б, 2.5, 2.10а і 13.3 ПДР, а не дії інших осіб, призвело до складення відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_1 як учасника дорожнього руху, а вказані протоколи серії ААД № 698820, серії ААД № 698821 та серії ААД № 698822 від 01.02.2024 містять всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона), конкретні пункти ПДР – п. 2.3б, 2.5, 2.10а і 13.3 та нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за недотримання водієм цього обов`язку ПДР – ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він т/з не керував, у стані алкогольного сп`яніння не перебував і дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв, то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними доказами, у тому числі і відеозаписами з камер поліцейських, згідно яких свідки – очевидці ДТП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прямо пояснюють поліцейським, що саме ОСОБА_1 керував т/з Renault Kangoo, д. н. з. НОМЕР_1 , та скоїв ДТП, а також обставини цієї дорожньо-транспортної пригоди. При цьому вони (свідки) намагались затримати ОСОБА_1 , який був у стані алкогольного сп`яніння, до приїзду поліцейських, але останній втік.
Необхідно зауважити, що саме Правила дорожнього руху України відповідно ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація т/з окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил; учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.1, 1.3).
На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність т/з; в) дати можливість оглянути т/з відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану т/з, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР), тому вимога поліцейських до водія про проходження ним огляду на стан сп`яніння відповідає легітимній меті та завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).
Крім того, керування т/з означає не тільки виконання водієм технічних дій для приведення т/з в рух та зміни його напрямку або швидкості, але й включає також усі дії, пов`язані з наданням, зупиненням та маневруванням автомобілем. Тобто, керуванням т/з є процес управління та експлуатації будь-якого т/з, який використовується для пересування людей або вантажів, із дотримання правил дорожнього руху та забезпечення безпеки, ураховуючи мету поїздки, її особливості, термін, маршрут руху, дорожні умови, швидкісний режим на різних ділянках, зупинки.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України (абз. 3 і 4 п. 27 постанови № 14 Пленуму від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), згідно якої «керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа т/з, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування, і не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала т/з. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись». 
Іншими словами, водієві забороняється керувати т/з в стані алкогольного сп`яніння у будь-якому випадку, а виявленню цього правопорушення не обов`язково повинно передувати безпосередня зупинка автомобіля поліцейським у випадках, передбачених ЗУ «Про національну поліцію», так як єдиний порядок дорожнього руху на всій території України регламентується не положеннями ЗУ «Про національну поліцію», а виключно Правилами дорожнього руху України згідно приписів ЗУ «Про дорожній рух». При цьому інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація т/з окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах ПДР, які учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати.
Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_1 із ознаками алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими самої процедури відповідного огляду, що повністю відповідає імперативним вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з зобов`язаний виконувати у будь-якому випадку, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП), тому послідовність викладення в диспозиціях наведених правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.
Належна правова процедура – це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.
Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей чи допущення недоліків при складанні протоколу про адміністративні правопорушення (інших процесуальних документів) тощо, суддя повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень і недоліків на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні порушення/недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Здійснене апеляційним судом дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння, не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, здійснив наїзд на інший т/з, після чого залишив місце ДТП, до якого він був причетний, а також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановлений законом порядку, так як будь-який обґрунтований сумнів був спростований фактами, встановленими в суді на підставі належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколах обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2024 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов