УХВАЛА
21 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 761/25577/24
провадження № 51-903 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 січня 2026 року стосовно засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
установив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 порушує питання про перегляд вироку та ухвали в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів Касаційного кримінального суду дійшла висновку, що скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.
За змістом п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування вироку, ухваленого на підставі угоди між прокурором та засудженими про визнання винуватості та ухвали апеляційного суду, якою було змінено вирок, і призначення нового розгляду кримінального провадження стосовно  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у суді першої інстанції.
Проте всупереч законодавчим приписам в поданій скарзі не викладено обґрунтування допущення судом першої інстанції таких порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку, ухваленого на підставі угоди між прокурором та засудженими про визнання винуватості. Крім того, попри те, що вирок ревізувався в порядку апеляційної процедури, у поданій скарзі не міститься доводів на підтвердження допущення апеляційним судом таких порушень закону, які з урахуванням статей 370, 419 КПК є істотними і зумовлюють обов`язкове скасування постановленої ухвали.
Ураховуючи наведене, у касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування щодо необхідності скасування вироку та ухвали і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Наявність зазначених недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.
Отже, касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши йому десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції необхідно підтвердження, що цей строк не пропущено.
Керуючись положеннями ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 січня 2026 року стосовно засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без руху, встановивши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3