ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 671/156/25
Провадження № 22-ц/820/640/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року (суддя Подіновська Г.В.) за позовом Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, інфляційних втрат та 3 % річних,
в с т а н о в и в :
У січні 2025 року АТ «Хмельницькобленерго» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, інфляційних втрат та 3 % річних.
Позовну заяву мотивовано тим, 05.04.2023 до Волочиського РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» з`явилася власниця житлового будинку по АДРЕСА_1 та повідомила, що орієнтовно 2 місяці тому ОСОБА_1 здійснювалося зрізання дерева поруч з домогосподарством по АДРЕСА_1 , яке під час падіння пошкодило опору повітряної лінії 0,4 кВ за №36 Л-2 від КТП-252 с. Личівка. В подальшому ОСОБА_1 опору, а також провід останнього прольоту від опори було завантажено в автомобіль та привласнено.
Внаслідок протиправних дій відповідача Волочиському РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» було заподіяно 16 754,36 грн. майнової шкоди.
Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь АТ «Хмельницькобленерго» 16754,36 грн. майнової шкоди, та відповідно до ч.2 ст.625 ЦК Украни інфляційні втрати 2381,54 грн. та 881,33 грн.- 3 % річних, а всього 20017,23 грн., а також витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Суд керувався тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами склад цивільного правопорушення,а саме вини відповідача у вчиненні дій, які призвели до необхідності встановлення нової опори в с. Личівка, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 , які відбулися у жовтні 2022 року та майновою шкодою, про яку позивач зазначає у своїй позовній заяві, що є юридичною підставою відповідальності відповідача перед ним за завдані збитки.
В апеляційній скарзі АТ «Хмельницькобленерго» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, суд першої інстанції порушив принцип рівності сторін та змагальності процесу, безпідставно задовольнивши клопотання відповідача про витребування оригіналів доказів, подане з пропуском встановленого процесуального строку та без будь-якого обґрунтування сумнівів у достовірності копій документів. Подані позивачем докази відповідали вимогам ч.ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України; жодних доводів протилежного представником відповідача не наведено. Під час судового засідання 25.09.2025 року представником відповідача було формально оглянуто деякі оригінали витребуваних доказів, більшість же доказів взагалі не оглядалися, що свідчить про фактичне сприяння затягуванню розгляду справи. 
Крім того, судом надано неправильну оцінку доказам у справі всупереч вимогам ст.89 ЦПК України, оскільки матеріалами справи підтверджено та самим відповідачем фактично визнано, що саме його дії із зрізання дерева призвели до падіння дерева на повітряну лінію електропередач та пошкодження електроопори, однак суд безпідставно дійшов висновку про недоведеність вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між його діями і заподіяною шкодою, фактично проігнорувавши обставини, які відповідно до ст.82 ЦПК України не потребують доказування.
Суд першої інстанції залишив поза увагою презумпцію вини заподіювача шкоди, передбачену ст.1166 ЦК України та усталену практику Верховного Суду, відповідно до якої саме на відповідача покладається обов`язок довести відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, чого останнім зроблено не було. Суд також не врахував, що зрізання дерев у межах охоронної зони електричних мереж без погодження з оператором системи розподілу суперечить Правилам охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ від 04.003.1997 року №209, і саме по собі свідчить про неправомірність таких дій.
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що 05.04.2023 до Волочиського РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» з`явилася власниця житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та повідомила, що орієнтовно 2 місяці тому ОСОБА_1 поруч з домогосподарством по АДРЕСА_1 здійснювалося зрізання дерева, яке під час падіння пошкодило опору повітряної лінії 0,4 кВ за №36 Л-2 від КТП-252 с. Личівка. В подальшому ОСОБА_1 опору, а також провід останнього прольоту від опори було завантажено в автомобіль та привласнено.
14 квітня 2023 року Волочиським РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» листом №4-134-12/23 від 14.04.2023 року повідомлено про вчинення правопорушення Відділ поліції №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області.
19 квітня 2023 року Волочиський РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» звернувся до ВП №2 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області з заявою про вчинення правопорушення. За змістом вказаних заяв, згідно кошторису на виконання будівельних робіт за квітень 2023 року вартість матеріалів та робіт, пов`язаних із монтажем та встановленням опори ПЛ №36 напругою до 1 кВ, складає 16754,36 грн.
З матеріалів перевірки №178 по зверненню директора Волочиського РЕМ по факту пошкодження опори повітряної лінії в АДРЕСА_1 , витребуваних судом з ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області вбачається, що 26.04.2023 при проведенні вказаної перевірки були відібрані прояснення у ОСОБА_1 , який пояснив, що в жовтні 2022 року здійснював порізку дерев в АДРЕСА_1 , під час якої дерево впало на лінію електропередач, яка проходила від центральної лінії до господарства ОСОБА_2 , та пошкодило дану електролінію від останнього прольоту. Провід та опору нікуди не забирав, вони залишилися на місці.
Того ж дня була опитана мешканка с. Личівка ОСОБА_3 , яка пояснила, що коли в жовтні 2022 року ОСОБА_1 здійснював порізку дерев, то дерево пошкодило провід електролінії, який проходив від центральної лінії до житлового будинку ОСОБА_2 . Пошкоджені провід та опору з місця ніхто не забирав. Коли приїхали працівники Волочиського РЕМ, то вони нічого не робили, пошкоджений провід висить на дереві.
Згідно довідки про результати перевірки від 25.04.2023 року за зверненням (повідомленням) Волочиського РЕМ АТ «Хмельницькобленерго», зареєстрованим в ЄО №1336 від 18.04.2023, ЄО№1342 від 19.04.2023 пошкоджений електропровід та опора знаходяться на місці, працівниками Волочиського РЕМ ніяких будівельних робіт не проводилося. Враховуючи, що пошкоджений електропровід та опора знаходяться на місці, також ОСОБА_1 не відмовляється відшкодувати завдані збитки, тому в даній події відсутні ознаки правопорушення та вбачаються цивільно-правові відносини.
01 грудня 2023 року Волочиським РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» одержано лист ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області за №3858/102-23 від 28.04.2023 р., яким повідомлено, що ОСОБА_1 не відмовляється відшкодувати завдані збитки за пошкоджену електроопору та електропровід. 
20 грудня 2023 року комісією Волочиського РЕМ АТ «Хмельницькобленерго» у складі майстра виробничої дільниці 5-Р ОСОБА_4 , електромонтером виробничої дільниці 5-Р ОСОБА_5 та електромонтера виробничої дільниці 5-Р ОСОБА_6 було складено акт, в якому вказано, що при виконанні робіт на ПЛ - 10 кВ Л - 93 від ПС 35/10 кВ «Шмирки» був проведений огляд ПЛ -0,4 кВ Л - 2 від КТП-252 с. Личівка, в ході якого було виявлено відсутність опори №36 та відсутність вводу в будинок по АДРЕСА_1 , від даної опори. На місці знаходження опори виявлено залишки бетону та арматури, що свідчить про те, що вона була зламана. До акту додано фототаблиці: фотофіксацію відсутності опори №36 та фотофіксацію опори №16, яка знаходиться поруч з відсутньою опорою №36, із залишками обірваних проводів.
31 січня 2024 року позивач направив ОСОБА_1 претензію про необхідність відшкодування заподіяної шкоди, однак 22.02.2024 АТ «Укрпошта» вказану претензію було повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання.
Згідно пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Тлумачення статті 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за цієї умови відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.
Умовами настання цивільно-правової відповідальності за наведеними нормами є завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
За змістом ст.ст. 13, 76, 78, 81, 89 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається із матеріалів справи, та що визнавалося самим відповідачем, діями ОСОБА_1 спричинено матеріальну шкоду позивачу, між такими діями та їх наслідками є причинно-наслідковий зв`язок. 
Проте позивачем на доведено достатніми доказами, сам розмір завданої шкоди.
На підтвердження розміру завданої шкоди позивачем надано акт кошторис на виконання будівельних робіт за квітень 2023 року.
Зазначений кошторис містить складові, щодо того що пошкоджені опора, а також провід останнього прольоту від опори, було привласнено ОСОБА_1 , тобто потребують повної (нової) заміни.
Проте за матеріалами справи, чого не спростовано позивачем, пошкоджений електропровід та електроопора, як встановлено матеріалами перевірки №178 відділу поліції №2 Хмельницького районного управління поліції, знаходились на місці.
З огляду на зазначене, наданий кошторис за квітень 2023 року не є належним доказом щодо розміру спричиненої майнової шкоди відповідачем позивачу.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності відповідача перед ним за завдані збитки, тому позов є необґрунтованим.
Щодо застосування до спірних правовідносин частини 2 статті 625 ЦК України, то згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), на яку є посилання в касаційній скарзіОСОБА_1,зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».
Разом з тим, по своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 757/3725/15-ц (провадження № 61-12530св18).
У даній справі, між АТ «Хмельницькобленерго» та ОСОБА_1 договір про відшкодування шкоди не укладався. Рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Хмельницькобленерго» майнової шкоди, яке не виконувалося відповідачем, не ухвалювалося.
За таких обставин, оскільки конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди не відбулося, прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) не настало, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат відсутні.
Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову підлягає залишенню в силі, проте мотивувальна частина рішення місцевого суду підлягає зміні шляхом викладення у редакції цієї постанови.
Оскільки апеляційним судом змінено тільки мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, підстави для перерозподілу судового збору понесеного в суді апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» задовольнити частково.
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частини в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 березня 2026 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк