Справа № 143/873/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 року      м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л. ,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 

встановив: 

У вересні 2025 року представник ТОВ «Споживчий центр» Балюх Є. О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 15.03.2025-100001191.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4 500 грн строком на 140 днів із дня його надання, дата повернення (виплати) кредиту – 01.08.2025. Визначено, що процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражена у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка становить – 0,87%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 20% від суми кредиту та дорівнює 900 грн, яка нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 45 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Представник позивача зазначає, що свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, однак відповідачка свої зобов`язання не виконала, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів, у зв`язку з чим станом на дату пред`явлення позову у неї утворилась заборгованість у розмірі 13 950 грн, що складається з: 4 500 грн – заборгованості за тілом кредиту; 6 300 грн заборгованість за процентами; 900 грн – заборгованість за комісією; 2 250 грн – неустойка. 
Ухвалою судді від 22.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 32).
Ухвалою суду від 31.10.2025 постановлено здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судові засідання, призначені на 22.01.2026 та 23.02.2026 не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце їх проведення, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які повернулися до суду з відміткою про отримання. Клопотання про розгляд справи за її відсутності відповідачка не подавала, причин неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та постановляє заочне рішення.
Ухвалою суду від 23.02.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності та застосувавши нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносин, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 15.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (кредитної лінії (оферти)) № 15.03.2025-100001191. 
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4 500 грн строком на 140 днів з дати його надання, тобто до 01.08.2025. Факт надання кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 25.08.2025 за вих. № 306-2508 про успішне перерахування 15.03.2025 грошових коштів у зазначеному розмірі на банківську картку позичальника НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 681221467, призначення платежу «видача за договором кредиту № 15.03.2025-100001191» (а. с. 14). 
Згідно з умовами договору процентна ставка є фіксованою та незмінною і становить 1% за кожен день користування кредитом протягом усього строку кредитування. Збільшення процентної ставки в односторонньому порядку договором не передбачено. Денна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування), виражена у процентах від загального розміру наданого кредиту. Денна процентна ставка становить – 0,87%. Розрахунок денної процентної ставки: 0,87%=(5 502,34/4 500)/140х100%. Договором також передбачено сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту – 20% від суми кредиту, що становить 900 грн, яка нараховується кредитодавцем та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка встановлена у розмірі 45 грн, за кожен день невиконання або неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, незалежно від суми такого невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 24 600 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 10 002 грн 34 коп. (п. 7, 8, 10, 11, 12, 15, 16 Заявки). 
Укладення договору підтверджується наявними у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору та копією відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 15.03.2025, що містить електронний підпис відповідачки, здійснений за допомогою одноразового ідентифікатора Е986.
Згідно з п. 3.1 договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові в розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти і комісію.
Пунктом 3.2 договору передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької, або незалежної професійної діяльністі чи виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-8525.
Згідно з п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів із рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту чи сплати платежу – день надходження грошових коштів до каси кредитодавця або їх зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується відповідною випискою з рахунку (а. с. 15-21).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається та виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного закону, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа, на який накладено підпис відповідно до вимог статтею 12 цього закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що пропозиція про укладення кредитного договору, заявка кредитного договору, відповідь позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
З урахуванням викладеного, обґрунтованим є висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором від 15.03.2025 № 15.03.2025-100001191 заборгованість ОСОБА_1 складає: 4 500 грн – основний борг; 6 300 грн – проценти, 900 грн – комісії, 2 250 грн – неустойка, а разом – 13 950 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 15.03.2025 по 01.08.2025 (а. с. 13).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Оскільки, відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та не повернула отримані від позивача грошові кошти у встановлений договором строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 500 грн. 
У відповідності до частин 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як передбачено ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Отже, положення ЦК України визначають обов`язок боржника сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.
Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору процентна ставка є фіксованою та незмінною становить 1,00% за кожен день користування кредитом, застосовується протягом усього строку, на який надано кредит.
Як убачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором від 15.03.2025 № 15.03.2025-100001191 проценти за користування кредитом нараховані відповідачці в розмірі 6 300 грн за період з 15.03.2025 по 01.08.2025, тобто в межах строку дії кредитного договору.
Підписавши кредитний договір та паспорт споживчого кредиту відповідачка підтвердила свою обізнаність з умовами кредитування, зокрема щодо розміру та порядку нарахування відсотків, і погодилась з ними. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення процентів за користування кредитом у сумі 6 300 грн та наявність правових підстав для їх стягнення з відповідачки на користь позивача.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, є нікчемною.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 міститься висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник.
Враховуючи, що кредит було надано для задоволення споживчих потреб відповідачки, а товариство не мало права встановлювати плату за дії, які вчиняються ним у власних інтересах, оскільки воно вже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, умова договору щодо сплати комісії пов`язаної з наданням кредиту, суперечить вимогам законодавства та є нікчемною в силу закону, а тому та не потребує окремого визнання її недійсною судом. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки комісії в розмірі 900 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки у розмірі 2 250 грн, суд зазначає про таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на день розгляду справи дію воєнного стану в Україні не скасовано та не припинено.
Відповідно до п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З урахуванням викладеного, а також положень чинного законодавства, що регулюють відповідальність позичальників у період дії воєнного стану, суд дійшов висновку, що у цьому випадку відповідачка звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки, нарахованої за період дії воєнного стану в Україні. У зв`язку з цим позовні вимоги в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягають. 
Оскільки, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (77,42%), відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 875 грн 42 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 5, 10, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 351, 354 ЦПК України, суд –
ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором від 15.03.2025 № 15.03.2025-100001191 у розмірі 10 800 (десять тисяч вісімсот) грн, з яких: 4 500 грн – основний борг; 6 300 грн – проценти.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 1 875 (одна тисяча вісімсот сімдесят п`ять) грн 42 коп.
Сторони по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032. 
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 24.02.2026.

Суддя