Справа № 526/3074/25
Провадження № 2/526/256/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 лютого 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі 
головуючої судді Максименко Л.В.
секретаря судового засідання Павленко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Гадяч цивільну справу № 526/3074/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
з участю позивача ОСОБА_1 

в с т а н о в и в:

26 вересня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н. М. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в якій поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини просить визнати перебування його у період з 02 січня 2024 року по 04 лютого 2024 року в службовому відрядженні в Запорізькій області.
Ухвалою від 29 вересня 2025 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження.
20 жовтня 2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги позивача не визнає, вказуючи, що його перебування у період з 02 січня 2024 року по 04 лютого 2024 року в службовому відрядженні в Запорізькій області не є непереборними та істотними обставинами, які завадили йому звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки він не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса засобами поштового зв`язку. Просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .. 
Від третьої особи приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Заєць Н. М. 16.10.2025 надійшло письмове пояснення, з якого вбачається, що 17.11.2023 нею була відкрита спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Заяву про прийняття спадщини після її смерті подала дочка ОСОБА_2 , яка повідомила, що окрім неї спадкоємцями за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України, є внуки спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , так як син спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не подали, тому для встановлення причин по яких ними не були подані заяви нею направлявся їм лист. Після чого вони повідомили їй, що мають намір звернутись до суду за продовженням строку прийняття спадщини. ОСОБА_1 звертався до суду із позовною заявою про продовження строку прийняття спадщини та ухвалою Гадяцького районного суду від 27.03.2025, в зв`язку з неявкою позивача в судове засідання повторно, суд залишив позов без розгляду. ОСОБА_4 також звертався до суду із позовною заявою про продовження строку прийняття спадщини і постановою Полтавського апеляційного суду від 27.02.2025 року йому було відмовлено у задоволенні позову, а ухвалою Верховного Суду від 21.05.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження на постанову Полтавського апеляційного суду. У зв`язку з цим нею 04.06.2025 на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Враховуючи вищевикладене, заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , просила справу розглянути без її участі.
Ухвалою суду від 04.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що його батько помер раніше від баби, тому він є спадкоємцем майна померлої, яке хотів би успадкувати та навідувати і підтримувати подвір`я, де він провів своє дитинство. Підтвердив, що його бабу ОСОБА_3 забрала його рідна тітка у Кременчук, де вона померла. На похороні він був. Своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби, бо працював і скорбив за нею, а в останній місяць, коли він мав намір подати заяву, його відрядили в м. Запоріжжя, але і там він не мав можливості звернутись до нотаріуса, так як був зайнятий. У березні 2024 року вперше звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби, однак нотаріус відмовив через пропуск строку для прийняття спадщини.
Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просила справу розглянути без її участі.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Садки, Кременчуцького району, Полтавської області.
ОСОБА_1 є онуком померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження та копією свідоцтва про народження його батька ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Березова Лука, Гадяцького району, Полтавської області. 
Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Петрівсько-Роменської сільської ради № 205 від 30.06.2025, ОСОБА_3 була зареєстрована станом на 16.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті проживала одна, інших зареєстрованих станом на 16.07.2023 року не значилось.
З пояснення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Заєць Н.М. №951/01-16 від 03.10.2025 вбачається, що 17 листопада 2023 року нею відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_3 за заявою доньки померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_2 . У заяві ОСОБА_2 повідомила нотаріуса, що крім неї спадкоємцями за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України є онуки спадкодавця - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , так як син спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не подавали.
Згідно довідки ТОВ «АВТ Баварія» №23 від 08.04.2024, ОСОБА_1 дійсно працює в ТОВ «АВТ Баварія» на посаді провідного інженера з охорони праці та у період з 02.01.2024 року по 04.02.2024 року в терміновому порядку направлений у службову поїздку в Запорізьку філію «АВТ Баварія» в Запорізьку область у зв`язку з нагальною виробничою необхідністю.
Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 статті 89 ЦПК України).
Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
До такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
При цьому не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови; перебування у депресії у зв`язку зі смертю спадкодавця.
У цій справі судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був обізнаний про смерть спадкодавця – баби - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як був на її похованні, проте, у визначений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску вказаного строку позивач називає переживання та скорботи, пов`язані зі смертю баби, постійну зайнятість на роботі, жахливі події, пов`язані з війною та військовим станом та перебування з 02.01.2024 по 04.02.2024 у терміновому відрядженні в Запорізькій філії «АВТ Баварія» в Запорізькій області, яку він називає головною причиною пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Суд вважає, що наведені причини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини в розумінні ст. 1272 ЦПК України.
Так, з моменту смерті ОСОБА_3 , що мала місце 16.07.2023 до моменту початку відрядження позивача у зв`язку з нагальною виробничою необхідністю, що мало місце з 02.01.2024 року по 04.02.2024 року, пройшов тривалий проміжок часу: п`ять місяців та шістнадцять днів, протягом якого ОСОБА_1 мав всі можливості подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, жодних об`єктивних перешкод для цього він не наводить. З загальнодоступних джерел вбачається, що незважаючи на воєнні дії в Запорізькій області, нотаріальні контори та приватні нотаріуси продовжують здійснювати свою діяльність у цьому регіоні, де позивач також мав змогу подати заяву про прийняття спадщини. Також, позивачем не було надано суду жодних переконливих доказів того, що умови його праці під час перебування у відрядженні у Запорізькій області були складними і не давали йому можливості за допомогою засобів поштового зв`язку повідомити нотаріуса про своє бажання прийняти спадщину після смерті баби.
Слід звернути увагу, що ухвалою суду від 27.03.2025 у цивільній справі №526/1646/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання. 
З огляду на фактичні обставини справи, факт усвідомлення позивачем його права на спадкування за законом як спадкоємця за правом представлення, невжиття ним жодних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини протягом передбаченого ЦК України строку, не свідчить про виникнення в нього об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили йому своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у відведений ЦК України строк.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі № 234/859/16-ц).
Указана позиція підтверджується також роз`ясненнями, наданими в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».
Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (постанови Верховного суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2022 року справі № 703/1836/20, зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19, а також у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 (провадження № 61-562св23), від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21 (провадження № 61-11195св22).
У постанові від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21 (провадження № 61-11195св22) Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна передусім стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом згаданого шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
При цьому суд враховує також позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22) де зазначено, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) зроблено такі висновки: «Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування».
Таким чином, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.
Оцінюючи надану позивачем довідку про його перебування в службовому відрядженні з 02.01.2024 року по 04.02.2024 року у Запорізькій області, суд не може визнати її належним доказом, оскільки факт відрядження особи має підтверджуватися відповідним наказом керівника про відрядження працівника з установи, в якому визначені терміни, місце та цілі такого відрядження. Однак такий наказ не був наданий позивачем для підтвердження позовних вимог, копія довідки теж не містить посилання ні на дату, ні на номер такого наказу, тому у суду виникли сумніви щодо його наявності, як і сумніви щодо перебування ОСОБА_1 в даний період у відрядженні, оскільки будь - яких конкретних доказів, даних чи фактів перебування його в Запорізькій області в цей період суду не було надано.
Отже, враховуючи, що тривалість пропуску строку для прийняття спадщини становить більше 2 років, а доводи позивача не є переконливими і «поза розумним сумнівом» не свідчать про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, тому суд вважає, що позивачу слід відмовити в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.
Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові – на позивача. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову питання розподілу судових витрат позивача судом не вирішується, оскільки вони покладаються на позивача в силу закону.
Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 289 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач – ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна, юридична адреса: вул. Драгоманова, 37, м. Гадяч Миргородського району Полтавської області.

Головуюча: Л. В. Максименко